Režie:
Oldřich LipskýKamera:
Jiří MacákHudba:
Svatopluk HavelkaHrají:
Jiří Sovák, Václav Lohniský, Iva Janžurová, Míla Myslíková, Josef Kemr, Ladislav Smoljak, Zdeněk Svěrák, František Kovářík, Josef Abrhám, Jiří Schmitzer (více)Obsahy(1)
Jiří Kroupa, mistr v továrně na zemědělské stroje, je závodní radou donucen zasednout do lavice večerní průmyslovky. Potřebuje si totiž zvýšit kvalifikaci, aby mohl zůstat ve funkci i po chystané modernizaci podniku. S ním do lavic usedá pestrá směsice studentů - šplhoun Hujer, koketní paní Týfová, třídní rošťáci Tuček a Šlajs, zmatkář Plha nebo věčný ospalec Dudek. Zkrátka chybí jen Hliník, který se odstěhoval do Humpolce. Přestože jsou to vesměs lidé středního věku, znovu se mění ve školáky. Opisují, žalují, zdržují vyučování a na zvonění čekají jako na vysvobození. Lžou, že nedostali domácí úkol, tropí si žerty ze sebe i z učitelů. Stejně osobitými postavičkami jako žáci jsou i jejich učitelé, mezi nimiž vyniká svérázný chemikář, češtinář Hrbolek nebo třídní Janda, který si musí během školního roku se svými odrostlými žáky vytrpět řadu obtíží, jako třeba nečekané třídní schůzky s hojnou účastí, zejména rodiny Hujerovy. (TV Nova)
(více)Videa (1)
Recenze (988)
Není velkých a malých témat, jsou jen velcí a malí tvůrci, chtělo by se s nadsázkou zvolat při zhlížení klasické české veselohry, kterou také začala pronikat neopakovatelná poetika Cirmanů do naší národní kinematografie. Skeče a někdy i tříšť skečů, jak lze také charakterizovat tento kabaretizující přístup, tu tvoří přirozenou součást syžetu a zdánlivě diletantní cimrmanovské herectví Lipského režie organicky skládá s tím "kukátkovým" těch ostatních. Co divadla rozlučuje, to film spojuje - i tak lze charakterizovat Lipského úspěch. Přispívá k němu i to, že základem řetězu veseloherních scén je "vážné" - lépe by bylo říci věcné - téma. Dálkové studium pokročilejší střední generace se ukazuje jako zvlášť inspirativní. Podařilo-li se zvládnout tuto výchozí výzvu, přímo řetězce zlidovělých výroků a nezapomínaných scén, provázené výbuchy spontánního smíchu, připadají jako přirozené a jaksi spontánní vyznění toho všeho. Tato zdánlivá lehkost je neklamným znakem každého velkého umění. V tomto případě umění, které je jedním z vrcholů našeho hraného filmu vůbec, napříč jeho stoletou historií. ()
Cestu do hlbín duše obstarožného školákov v roku 1976 realizoval Oldřich Lipský podľa neskutočného scenára Zdeňka Svěráka a Ladislava Smoljaka. Stará dobrá klasika, snáď najlepšia komédia sedemdesiatych rokov. Nezabudnuteľné hlášky, výborné herecké obsadenie. Je až na počudovanie, že do toho išiel aj František Kovářík, rolou starého profesora. Keď som pozeral na jeho vek, nezostáva, než mu vystrúhať poklonu. Ten film je večný! ()
Když napíšu, že je to ta nejzábavnější a nejlépe obsazená česká komedie, tak už vlastně není třeba ni víc dodávat. Scénář od mistrů Svěráka se Smoljakem je geniální a dává hodně prostoru k vyniknutí skvělých herců v čele s Jiřím Sovákem a Josefem Kemrem, ten mě v tomhle filmu fakt hodně pobavil. Pět hvězd je naprosto zasloužených a bez debat. Kde jinde byste také našli film s takovým množstvím vžitých a legendárních hlášek, které nikdy neztratí nic ze své originality a rozesmějí nás po každém dalším shlédnutí? ()
Klasická česká komedie plná dobrého herectví a kultovních hlášek. Netřeba dodávat cokoliv dalšího, protože tuhle perlu naší kinematografie stejně už každý viděl nejméně pětkrát. A kdo ne, ať si ji jde okamžitě doplnit, protože lepší českou komedii bude těžko hledat. Ale to není můj brouk. To mi poradil Hora, ten blbec ()
Marečku, podejte mi pero! je studnicí nezapomenutelných a v podstatě již dávno zlidovělých hlášek, a i když už člověk viděl film několikrát, rád se k němu vrací. Příběhově nejde sice o nic komplikovaného, byť samotný nápad s večerní školou pro dospělé je netradiční, avšak celé je to zahrané a především napsané tak humorným způsobem, že se člověk nechá vždy na hodinu a půl unést a pobavit množstvím replik, které by se daly z fleku tesat do kamene coby klenot českoslovenkého filmu na poli komedie. Hliník z Humpolce, hrdobci, Mlha s Plhou, Hujerovy švestičky, sraz na hřbitově či Dudek mlčící jako dudek. Nadčasová klasika, jež nestárne, nýbrž zraje! ()
Galerie (55)
Zajímavosti (78)
- Vzhled a hlavně mluva Ivy Janžurové (paní Týfová) byla ovlivněna rodinným zázemím. Její partner Stanislav Remunda měl tehdy pocit, že stále hraje v bláznivých komediich a nechtěl, aby tyto role brala. Janžurové se však role líbila a „tajně“ ji natočila. Později se smíchem vzpomínala, že při návštěvě kina ji partner, v paruce a s pisklavým hlasem, nepoznal a teprve při závěrečných titulcích zjistil, že ve filmu hraje... (kenny.h)
- Schvaľovatelia vyžadovali, aby film nemal iba jednu zápornú postavu. (Raccoon.city)
- V Československých kinách bol film v roku 1976 najnavštevovanejším československým filmom a tretím najnavštevovanejším filmom celkovo v roku 1976. Viac divákov prilákali v roku 1976 do kín len Spielbergove Čeľuste a komédie Ak sa nahneváme, budeme zlí s Budom Spencerom a Terencom Hillom. Zároveň ide o 65. najnavštevovanejší československý film vôbec, v rozmedzí rokov 1918 až 1989. (Raccoon.city)
Reklama