Režie:
Johannes RobertsKamera:
Mark SilkHudba:
tomandandyHrají:
Sophie Nélisse, Nia Long, John Corbett, Brec Bassinger, Davi Santos, Khylin Rhambo, Brianne Tju, Sistine Rose Stallone, Corinne FoxxVOD (1)
Obsahy(3)
Když se čtyři mladé dívky vydají potápět do zaniklého podmořského města, pochopí záhy, že se ocitly v teritoriu nejnebezpečnějšího druhu žraloků a motají se v klaustrofobickém labyrintu podvodních jeskyní a úkrytů. (Filmbox)
Videa (3)
Recenze (153)
Když před dvěma roky natočil režisér Roberts prvních 47 metrů, udělal mi opravdu velkou radost. Osobně totiž považuji 47 Meters Down (2017) za nadprůměrnou záležitost a to hlavně díky velmi solidní atmosféře a taky faktu, že se sám rád potápím (už mám za sebou pár ponorů s instruktorem) a potápění v kleci se žraloky je můj velký sen. I z toho důvodu jsem se na dvojku vážně těšil, přestože bylo avizováno, že rozhodně nepůjde o žádné klasické pokračování. Johannes Roberts nechtěl točit jen kopii sebe samého a tak se rozhodl pro razantní krok – tentokrát se nešlo do klece, ale do zatopeného mayského města / pohřebiště. Což o to, exotické prostředí bylo nádherné, podvodní záběry na pozůstatky staré civilizace super a děvčata v bikinách taky ušly (zvláště pak dcera slavného představitele Ramba či Rockyho Silvestera Stalloneho), ale bohužel se opět nevyvaroval množství viditelných kiksů a nelogických prvků, které jsem byl v jedničce ochotný přehlédnout, ale tady mi lezli dost na nervy – a musel si jich všimnout i úplný laik. No a to se týkalo i samotného příběhu jako celku. Divák se dočká několika lekaček a překvapivých útoků žraloků (kteří mimochodem zrovna moc dobře udělaní nebyli), poseroutkové si možná cvrnknou do kalhot a věřím, že ocitnout se v podobné situaci tak se poseru asi taky, ale dost mi vadila celková uječenost a přehnanost některých věcí – zvláště pak když se žraloci objevili někde, kde by se neměli už jen kvůli své velikosti možnost dostat, natož se tam i otáčet extrémní rychlostí. Největším úletem však byl úplný závěr. Tady se přikláním k těm, kterým se tímto okamžikem film zhnusil minimálně o polovinu. Naprosto nereálné, přehnané situace a digitálně ne moc dobře zvládnuté útoky žraloků, ale i poslední zoufalý boj obou dívek o přežití ve vodě plné krvavé návnady a hejna žraloků. Škoda, ale jde jen o obyčejný průměr. 50% ()
Bez mučení přiznávám, že jsem si tuhle hororovou podívanou docela užila. Tvůrci se sice dopustili celé řady chyb a nelogičností, ale čert to vem. Polévalo mě horko při představě, že bych s omezeným množstvím kyslíku bloudila někde v tajemných hlubinách labyrintu podmořských jeskyní a měla přitom každou chvíli žraloka za zády. Rozhodně jsem se nestíhala nudit, a proto přimhouřím oko nad nepravděpodobným a značně přestřeleným závěrem. Ovšem pochvalu si určitě zaslouží parádní výběr lokací, ve kterých se natáčelo. (60%) ()
Film působí hodně divně, protože i přes příjemnou stopáž dokáže chvilkama trochu nudit. Některé scény jsou moc dlouhé, jiné zcela zbytečné, některé příliš počítačové, jiné zase kurevsky cool (tolik jumpscarů, kdy bych nadskočil na židli, jsem ve filmu dlouho neviděl). Bohužel je film plný debility. Tentokrát ale ne jednotlivých herců, u kterých naopak jejich počítání bylo docela v pohodě (vy debilové, zkuste si uvíznout v jeskyni), ale ta pachuť sračky přímo stříká z většiny scénáře. Vše je tu příliš přímočaré a dělané na efekt a vše se nám tu hezky snaží vysvětlit (protože jsme evidentně debilové my). Ale kurva; aby lano, které unese dospělého chlapa s cajkem, neuneslo dvě dvacetileté šťávy v plavkách; aby vzduch, který je po 20 minutách na 20% procentech vydržel s přibývajícím tempem do konce filmu; aby někdo u pláže krmil žraloky, nebo aby žralok věděl, že má žrát jen vedlejší postavy, to prostě odpouštět nechci. Z některých záběrů jsem ale otevřel pusu, občas to mělo i nápad a já přemýšlel nad tím, zda by cítil i moje posrané plavky. Není to lepší než jednička (hergot, vydávat to pod stejnou značkou byla možná trochu chyba), není to ani zase o tolik horší než Mělčiny (stejný drive). Jede si to zkrátka svoje a v té záplavě ničeho nám to dalo další "nečerný" film se žraloky. Jsem s tím v pohodě. ()
Dvojka je pokračovanie, ktorá snáď ani vôbec nenadväzuje a je to jedno s tých voľných pokračovaní, ku ktorým sa našrobuje sequel iba preto, lebo mal prvý diel úspech. Jednotka mi prišla celkom fajn, aj v rámci námetu, napätia, akcii a hlavne brilantného prostredia, ktoré dýchalo nečakaným útokom každú chvíľu. Tu v dvojke to napätie chýba. Sú tu tento krát zaujímavé ruiny, ale inak je tam všade tma, útoky žralokov sú občas nečakané, ale nie to nič strhujúce. Navyše to kazia príšerne efekty a aj prehnané finále, kde som sa už naozaj chytal za hlavu. Škoda, jednotka od toho istého režiséra bola fajn a prvá polka druhého dielu tiež. 50% - 2* ()
Nikdy by mne nenapadlo, že si někde v moři plave vedle sebe 5 a více žraloků lidožravých o velikosti 6 a více metrů (možná větších, vzhledem k tomu, jak malá proti nim byla žraná diva) a nijak si nepřekáží v teritoriu. Dle tvůrců tohoto šíleného podivna, to však možné je, ba co víc, vypadá to, že žraloci vědí, že turistky nemaj zbraně a počíhaj si na ně. Nejspiše měly holčiny a páprda tu smůlu, že šlo o žraločí družstvo, jenž zrovna trénovalo na žraločí olympiádu v požírání tupých hovad, k čemuž to je nejlepší používat ty nejtupější - tedy lidi. Co více dodat? Bylo to debilní, vizuálně dosti směšné a dramaticky těžce nezvládnuté. Příště bych se páni žraloci přimlouvala, začněte režisérem, poté kameraman, střihač a nakonec ty neherce. Děkuji předem. Za mne 20% za pár pěkných záběrů přírody. ()
Galerie (19)
Zajímavosti (4)
- Na začátku filmu hraje „Wild Side Of Life“ od Status Quo a po ní následuje „Somewhere In My Heart“ od Azteca Camera. Při svařování pod vodou hraje „The Look“ od Roxette a po ní následuje „We've Only Just Begun“ od Lynn Anderson. (Duoscop)
- Žádný z herců z předchozího filmu 47 metrů (2017) se ve filmu neobjeví. (ČSFD)
- Natáčalo sa od decembra 2018 do februára 2019 v Dominikánskej Republike a Anglicku. (Scraffy)
Reklama