Režie:
Hirokazu Kore'edaScénář:
Hirokazu Kore'edaKamera:
Rjúto KondóHudba:
Haruomi HosonoHrají:
Lily Franky, Kirin Kiki, Džó Kairi, Miju Sasaki, Sósuke Ikemacu, Moemi Katajama, Sakura Andó, Maju Macuoka, Kengo Kóra, Akira Emoto, Čizuru Ikewaki (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Osamu je gastarbajtr, který si přivydělává kradením v obchodech. Do řemesla zasvěcuje i svého syna. Oba žijí v provizorním domě na periferii a s dalšími členy domácnosti tvoří rodinu, na které je podivné mnohem více než jen způsob obživy. Do rutiny krádeží zasáhne holčička, která si osaměle hraje v mrazu na balkoně. Osamu se rozhodne, že vzít si dítě, které rodiče zanedbávají, není zločin. Jeho čin vede k odhalení tajemství uvnitř rodiny zlodějů a zpochybnění toho, co vlastně pod pojmem rodina rozumíme. Koreedův film je citlivým, vrstevnatým a rafinovaným dramatem o bezpodmínečné lásce a důstojnosti chudých. (Film Europe)
(více)Videa (3)
Recenze (102)
Velmi detailní návštěva jedné nepokrevní rodinky zlodějů, přežívající ve slumu v japonském stylu. Kradou v obchodech a berou prachy i se zavřenýma očima, bez jakýchkoli výčitek vůči sobě či snad okolnímu světu. Existují však věci, které jsou pro ně nezcizitelné a které dokáží dokonce sami obohatit, jedna z nich je nevinná, velmi křehká dětská dušička, ve které lze snadno zanechat hodně špatného, ale i mnoho dobrého, úsměvy i upřímnou radost...čistou lásku, jež vytváří celoživotní pouto, skutečné rodinné spojení. Silný lidský příběh o střetu materiálních a duševních hodnot, o (ne)důležitosti zaběhlého společenského soužití a standardu, který vychovává další generace a o minulosti i charakteru všech zúčastněných. Odvyprávěno i vygradováno opravdu nevídaným způsobem a prakticky dokonale a hlavně přirozeně sehráno. Převážně dětské role jsou až fascinující a společně s nádherným, ale i drsným příběhem, vytvářejí ve filmu nezapomenutelné a velice silné scény. Film, který je potřeba vstřebávat o něco déle. [Filmový klub Citadela - Litvínov] ()
Je to něco jako Parazit (2019) osekaný o protivné pitvoření a pitomou zápletku, nebo jako méně poetická a více naturalistická verze legendárního The Taste of Tea (2004). Je osvěžující nakouknout i do toho neučesaného, ušmudlaného Japonska (které z vnějšího pohledu jakoby prakticky neexistovalo). Chvíli žít s postavami na sociálním okraji společnosti které rozhodně neznají rčení, že "Rodinu si nevybíráš". Moc hezkej film. ()
„DĚTI POTŘEBUJÍ MATKY…“ Sociální drama. Pomalý, s tím, že na konci, na konci vám (nám) jakože všechno dojde. Došlo. Je to smutný, ale… /// -------------- POD ČAROU: ------------------------------------------------ 1.) Film byl inspirován články o chudých, kteří kradou v japonských obchodech a má vzbudit diskuzi, co vlastně tvoří rodinu. 2.) Thx za titule „mindhunter29“ a „vasabi“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Neokázalý pohled na rodinu v dnešní moderní společnosti. Empatický film, jehož tvůrce ho ovšem má perfektně promyšlený a zcela pod kontrolou. Proto se spoustu informací dozvídáme postupně (vlastně až do úplného závěru), což nás nutí neustále přehodnocovat svůj postoj k jednotlivým postavám. Film, který mě přiměl přemýšlet nad tím, co všechno je špatně v mé rodině. ()
Po toľkých chválach a velebiacich hodnoteniach sa človek domnieval, že po filme bude zdieľať to všeobecné nadšenie. Ale prečo vlastne? Prvé dve tretiny filmu sa len kradne, kradne a kradne. Stále dokola, bez akéhokoľvek zmyslu a s idiotskou logikou, že kradnúť v obchode je OK, lebo to nepatrí nikomu... Potom prichádza aspoň k nejakému určitému "lámaniu chleba" a postupne sa aj odkrýva tajuplné pozadie postáv, čo bolo azda jediné zaujímavé z celého filmu. No áno, aj pointa bola fajn (hoci tiež je to na pováženie). Ale inak, že by som bol z tohto filmu taký unesený? To určite nie. Možno keby sa s tým tvorcovia viac pohrali a nebola by veľká časť filmu tak monotónne zameraná len na to rabovanie obchodov, tak by to malo na viac. Takto sotva 2*. ()
Reklama