Tři spory
Režie:
Ludvík RážaScénář:
Jaroslav DietlHudba:
Vadim PetrovHrají:
Jaromír Hanzlík, Libuše Havelková, Josef Kemr, Rudolf Jelínek, Jiří Štěpnička, Vladimír Brabec, Zdena Hadrbolcová, František Němec, Jiří Klem, Ladislav Pešek, Ljuba Krbová, Václav Voska (více)Obsahy(1)
Druhá ze tří životopisných her o osobnostech, které svůj umělecký i osobní život svázaly s Národním divadlem, je věnována prvnímu dramaturgovi Zlaté kapličky Ladislavu Stroupežnickému. Jeho vysoké nároky na repertoár první scény, spolu s jeho nekompromisní povahou a svérázným vystupováním, mu vynesly řadu nepřátel. Je autorem první původní české realistické hry z venkovského prostředí Naši furianti, která při premiéře v Národním divadle sice totálně propadla, ale dodnes na našich jevištích září jako stálice. V hlavní roli uvidíte Jaromíra Hanzlíka, jeho rodiče hrají Josef Kemr a Libuše Havelková, další postavy hry ztvárňují herci Vladimír Brabec, František Němec, Ljuba Krbová, Ladislav Pešek a Václav Voska. (Česká televize)
(více)Recenze (14)
Krbová zaujala nejvíc... Stroupežnický (Jaromír Hanzlík) byl v inscenaci bez části nosu o který přišel po nezdařeném pokusu o sebevraždu. Ve skutečnosti to ale bylo horší, po výstřelu z pušky totiž přišel i o spodní patro úst a muselo mu být lékařsky rekonstruováno. ()
Existuje ve světě mnoho případů, kdy geniální umělecké dílo zůstává za života jeho autora odmítáno, nepochopeno a zatracováno (častokrát stejně jako autor samotný) a mnoho let po jeho smrti se stane klasikou daného žánru. Jedním z takových případů je i hra Naši furianti Ladislava Stroupežnického. První českou realistickou hru zobrazující mezilidské vztahy z domácého prostředí venkovské obce napsal Stroupežnický na základě slyšených historek i svých vlastních zážitků a zkušeností. Proto v ní mnozí diváci spoznávali sebe nebo své bližné, což se samozřejmě nemuselo líbit. Historie je holt někdy neúprosná, tak tady (jak sám žádal v tomhle filmu ředitel divadla F.A.Šubert) dopadla šťastně po neblahých chvilkách alespoň ta milostná linie příběhu... aneb pohádka jak se stal z cholerika a fanatika Stroupežnického zdvořilý, zamilovaný pán. :-) Vedle Jaromíra Hanzlíka v jedném z nejlepších svých hereckých výkonů si z hereckého obsazení zaslouží vyzdvihnout i Vladimír Brabec coby první ředitel ND František Alois Šubert. Dále potěšila celá řada herců v epizodních roličkách (včetně humorného stvárnění malíře - kumpána Mikoláše Alše v podání Rudolfa Jelínka) a zaujaly flashbacky v podobě ukázek z inscenací Macháčkovych Furiantů (celé natočené pro televizi o dva roky později). ()
Zahořklý a nerudný Stroupežnický ve skvělém podání Jaromíra Hanzlíka vyráží v Národním divadle dveře s jedním autorem za druhým a po večerech sepisuje své Furianty (hned bych se na ně zase podíval). Nevěřili byste, jak zajímavý příběh z toho Jaroslav Dietl udělal. Obsazení je podobně bohaté jako v prvním sporu, zůstala také krásná hudba Vadima Petrova. ()
Složitá a dodnes fascinující osobnost Ladislava Stroupežnického (1850 – 1892), prvního dramaturga pražského Národního divadla, tvoří jeden z nosných pilířů této mimořádné televizní série, tím spíš, že ukazuje tohoto nesmlouvavého fanatika jako člověka nepochopeného a vysmívaného. Poté, co Stroupežnický díky neuváženému činu z mládí přišel o svou největší zbraň, přirozenou krásu a charisma, musel najít jiný způsob, jak ukojit svou touhu po obdivu. Odpověď našel v umělecké tvorbě. A protože všichni podvědomě toužíme po nějaké formě obdivu, jde o univerzálně platné téma, na které se dokážeme napojit i dnes, po mnoha letech, která od událostí kolem premiéry Našich furiantů uplynula. Hanzlíkova mistrovská psychologická studie zásadového sršatce ovšem nezůstává osamocena, neméně skvělé jsou herecké výkony dalších zúčastněných – Libuše Havelkové, Josefa Kemra či Vladimíra Brabce v roli Františka Adolfa Šuberta, prvního ředitele Národního divadla, muže nadmíru diplomatického a vlídného. ()
Pěkně nerudnej byl ten Stroupežnický..... No asi nejen když mu posílal jednu hru za druhou Jára Cimrmman... :D Jaromíru Hanzlíkovi jsem tu nerudnost i věřil. Jen škoda, že nám autoři nedopřáli se podívat na to, jakou proměnu se Stroupežnickým udělala láska. To jiskření s Ljubou Krbovou alias herečkou Annou Turkovou v samotném závěru snímku bylo každopádně kouzelné. Taky by mě zajímalo bylo vyústění vztahu Stroupežnický/Vrchlický. Bylo zajímavé vidět, jak uznalou kritiku Vrchlický napsal na Naše furianty ač asi musel vědět jak Stroupežnický smýšlí o jeho tvorbě. Docela frajer. Jaroslav Dietl byl taky frajer a tento televizní počin to jen dokazuje. ()
Galerie (4)
Zajímavosti (1)
- Stroupežnický (Jaromír Hanzlík) byl v inscenaci bez části nosu, o který přišel po nezdařeném pokusu o sebevraždu. Ve skutečnosti to ale bylo horší, po výstřelu z pušky totiž přišel i o spodní patro úst a muselo mu být lékařsky rekonstruováno. (sator)
Reklama