Režie:
Taika WaititiScénář:
Taika WaititiKamera:
Mihai Malaimare Jr.Hudba:
Michael GiacchinoHrají:
Roman Griffin Davis, Thomasin McKenzie, Scarlett Johansson, Taika Waititi, Sam Rockwell, Rebel Wilson, Alfie Allen, Stephen Merchant, Archie Yates (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Být v nacistické Třetí říši malým blonďatým klukem znamená poměrně dost přímočarou kariéru. Tedy aspoň na jejím začátku. Jedním z prvních kroků je členství v organizaci Hitlerjugend, čili v „Hitlerově mládeži,“ což obnáší trochu vojenského drilu, pálení závadných knih, vyhazování věcí do vzduchu, nenávidění židů a podobné hraní si na vojáčky i na válku. A to v partě se spoustou Hitlerovi též velmi oddaných kamarádů. Smysl a cíl to má jednoduchý: stát se řádným a plnohodnotným nacistou. A tím chce být i desetiletý kluk Jojo (Roman Griffin Davis), kterému v tom pomáhá jeho imaginární přítel, tak trochu nablblý Adolf Hitler (Taika Waititi). Adolf Jojovi radí v různých životních situacích a podporuje jej v jeho správném náckovství. Zlom v Jojově životě nastane v okamžiku, kdy zjistí, že jeho maminka (Scarlett Johansson) ukrývá v podkroví židovskou dívku (Thomasin McKenzie). Od té chvíle musí malý Jojo čelit svému vlastnímu zaslepenému nacismu a s tím mu jeho vymyšlený Hitler už může jen velmi těžko poradit. I když se docela snaží. (Cinemart)
(více)Recenze (844)
Taika Waititi pokračuje ve zhmotňování svých fantaskně-absurdních nápadů a vede si zase velmi dobře. Už to ale není "dokument" o upírech nebo hon na pačlověky, jde o závažnější téma. Na sklonku druhé světové války sledujeme dojemný příběh přátelství desetiletého fanatického nacisty a mladé Židovky. Děj je sice hodně předvídatelný, ale má několik silných scén a je tu také spousta humoru a absurdních vtipů. Není to dokonalé, ale je to moc hezký film. ()
Taika Waititi přesně vystihl to, jak se z ustrašenýho kluka může stát idiot, když není správně sociolizovanej svými rodiči a do hlavy si místo toho pustí jako svého mentora Adolfa Hitlera. Námět je to rozhodně zajímavej, ale já ho opěvovat nebudu. Pasáže s fiktivním Hitlerem měly něco do sebe, sem tam to bylo vtipný až sofistikovaně fanatický, ale filmem mne pořád provázel pocit, že takhle přesně se rodí další zvrácenej opus na novýho ukřivděnýho maniaka. Kdyby to bylo celkově pojatý jako parodie, výborně se bavím, ale tenhle film mi kýžený pocit uvolnění nedal, protože ve chvíli, kdy jsem se bavil, začali tam umírat židi a já se styděl, že se tomu směju, protože to přešlo na vážnou notu. Zde je třeba si uvědomit, zda se chceme smát nebo truchlit, oboje dohromady mi v tomto podání prostě nesedlo, stejně jako se mi nezdál dobrý nápad vyvolat druhou světovou válku. ()
Ačkoliv sdílím stejné árijské rysy jako (s)Hitler, nemohu vlivem ruské a americké propagandy souhlasit s nacistickou ideologií a tak nemohu být jinak než nadšen s jakým nadšením a humorem si z ní režisér dělá dobrý den. Jistě, toto trochu sráží fakt, že o hrůzách WW2 bylo už natočeno a napsáno víc, než je třeba, zatímco jiným epochám, které je třeba si připomínat, se nevěnuje tolik pozornosti, k dobru ale lze přičíst, že zasazení nemusí nutně hrát roli, když kritizujeme válku jako takovou a ta je vždycky špatná, nehledě na číslovku světové války (nedejbože WW3). A mistr špatného vtipu Taika Waititi to dělá s grácií a výborným smyslem pro kombinování srdceryvného dramatu a pulpového cynického humoru, který mnohdy s tím prvním pracuje a zdůrazňuje absurditu a nesmyslnost války. A samozřejmě, není první, kdo kombinuje humor, Druhou světovou, Židy a malého roztomilého kloučka, ale La vita è bella je jen jeden a Králíček Jojo mu sahá tak po prsty na nohou, to ale neznamená, že nám i tento film nepřipomíná, jak může být život krásný, když jej neruší výbuchy granatů, plamen pálených knih a nenávist zfanatizovaných dětí. Upřímně bych se navíc ani nedivil, kdyby víc než dvě dekády po Benigniho nádherném a nadšeném vystoupení na Oscarech přebíral sošku i jiný sympatický komik. Na závěr kromě přehnané glorifikace režiséra snímku ještě pochválím úžasné herecké obsazení, kde jsem namísto nad Johansson slintal nad Thomasin McKenzie a velký obdiv mám k postavě božského Rockwella, který své (často absurdní) antihrdiny zvládá naprosto dokonale. ()
Ono si to myslí a tváří jak to není vtipný. Pokud by se jednalo pouze o satiru a vtípky, asi bych se možná i zasmál, ale film obsahuje velké množství scén, kde humor jde stranou, takže vlastně nevím co jsem si měl vybrat. Jasně nebylo to zrovna šťastné a veselé období, ale pak zase proč tolik recese, nehledě na to, že nechápu proč se pořád paroduje Hitler a omílá holocaust, už by si židi mohli vymyslet něco nového :))) ()
Krása, už jen odvaha toto téma zfilmovat, převést do dramedie svým osobitým rukopisem a zakončit to dost emocionálně je úspěch sám o sobě, tady se ještě k tomu ukázala kvalita. ()
Při vzpomínce na film Králíček Jojo se budete smát. Budete se smát, zatímco vaše srdce bude plakat. Absurdnost války by tak přesně a přesvědčivě snad ani jiný než absurdně pojatý snímek zobrazit nedokázal. Všechna čest Taikovi i všem ostatním, jak se svých rolí zhostili. Role Scarlett Johansson je jedna z nejkrásnějších, co jsem za poslední dobu viděla. Nácek Sama Rockwella je těsně v závěsu. ()
První Waititiho film, který není lepší než ty předchozí. A jasně, vím, že překonat Hunt for the Wilderpeople je těžko dosažitelný cíl, ale Jojo Rabbit měl všechny předpoklady k tomu, aby se mu to povedlo: nečekané zasazení, dadaistický humor, scény specificky navržené za účelem pročistit vám slzné kanálky a Waititiho jako Hitlera. Jenomže z téhle mozaiky toho drží pohromadě překvapivě málo a výsledkem je spíš kotlík nevytěženého potenciálu – jak na poli komedie, tak dramatu. Ani jednoho tu totiž není dost a ještě o sebe zvládají vzájemně zakopávat... ale hlavně to díky rozjetí příliš mnoha příliš zběžně zpracovaných motivů nedokázalo vytěžit zlato v podobě Rosie, kapitána K a nakonec ani toho Hitlera. Nebudu se tvářit, že jsem se u toho nesmál, nebo že jsem u těch nejlepších momentů nemusel zamáčknout slzu, hlavně když ty nejlepší momenty jsou na úrovni Martina McDonagha, ale popravdě si myslím, že – jakkoliv Waititiho miluju – ten McDonagh by to dostal úplně jinam. ()
No já vám nevím! Jako pár dobrejch gegů tam je, o tom žádná, ale jinak to na mě nějak nezapůsobilo. Možná je tím "americkým" přístupem pohledu na evropské dějiny tak nějak ne úplně uchopitelně. Jinak tedy pokus ala Wes Anderson, ale bez notné dávky absurdity, která je k tomu nutná. Tak nějak začínám chápat, proč Parazit převálcoval na Oscarech všechny ostatní. Asi jim bylo blbý to vše dát Koreji, tak si vzpomněli i na Maora. ()
Film bol pre mňa najsilnejší vo svojom humore, ktorý je niekedy crazy a inokedy mrazí. Škoda, že príbeh trošku stráca ťah na bránu, ale musím povedať, že jeden moment v závere ma úplne dostal... pokojne by som to pustila starším deťom s následnou diskusiou. ()
Na začátku to místy připomíná Tarantina a jedna vtipná, místy až přehrávající, scéna střídá druhou. S postupem času člověku tuhne úsměv na rtu a ke konci i slzu ukápne. A přesto mě to zas až tak nenadchlo, jak jsem myslela. ()
Ukrutne slabomyselny ODPAD ()
Ty boty mě fakt dojaly... ()
Okey, předně musím uznat, že pokud mi Waititi nesahá na Marvelovku, která má být epická jízda a místo toho udělá trapno trip s humorem na bodě mrazu, tak dokáže natočit fantastický film. Tahle satira na druhou světovou válku zaměřená na malého chlapce v Hitler jungen je nejen přepálená, ale i vtipná a místy dokáže být dramatická se silnými momenty. Waititi si roli Hitlera fakt užívá a jeho afektovanost mi tu sedí. Malýho Johanese jsem fakt žral, ten kluk předvedl parádní výkon a užíval jsem si jeho rozpravy jak s Hitlerem, tak s mámou i Elsou. Rockwell tady hraje úžasnou postavu Captaina Keye, která je ve výsledku největší frajer tohoto snímku. Je tu i zvrat, který jsem nečekal a totálně jsem ho uznal. Povedený filmek a svým způsobem mě to i heclo se podívat na další filmy od Waititiho. Pokud tedy máte rádi přepálený filmy, který si berou na paškál vlastně cokoliv a ser.u na veškerou korektnost, uznáte to pak stejně jako já. ()
Od Waititiho se mi líbil Thor: Ragnarok, ale do Jojo Rabbit se mi moc nechtělo. Čekal jsem, že to bude cíťárna a nespletl jsem se. První půlka uspávací, vtipy off. Druhá polovina byla výrazně zábavnější a celkově to bylo ok. Z herců na malém prostoru nejvíc zaujal Sam Rockwell jako vojenský důstojník. Naopak Scarlet Johansson opět herecky toporná, to už je takový standart. Celkově to jako satira moc nefuguje a Waititi zůstal s tímhle filmem rozkročen mezi nevtipnou satirou a dramatem. Ale v jádru tenhle film není podle mě ani jedno. 3* ()
Fuck you, Hitler! Místy doslova geniální, ale v těch jiných místech tomu vždy něco k dokonalé chuti chybělo. ()
Humorně a s písní na rtech o stahující se smyčce na krku. Historická satira z neveselých dob, která pobaví, ale zároveň nezavírá oči před krutou realitou. Taika Waititi je maorská kombinace pánů Andersona, Cohena, Benigniho či Wirkoly a jako takový také tančí lendler se samotným führerem. Balancování mezi ulétlou parodii, poetickou komedií a válečných dramatem zvládá s grácií sobě vlastní, stejně jako vedení výtečných herců. Vyzvedl bych především samotného direktora v roli best friend Hitlera a vynikajícího Sama Rockwella. Být školou povinný blonďáček dělající kariéru v Třetí říši, myslíte, že by váš život vypadal opravdu takto? ()
Ani komédia, ani dráma a už vôbec nie vojnový film. Na tomto si môžu "pošmáknuť" fakt len prihriati, umelecky šmrncnutí a inak postihnutí spoluobčania.. ()
Chtěl jsem Králíčka Jojo vidět už delší dobu, ale stále jsem se k tomu nějak nedokopal, až jsem nakonec jednoho dne zašel na poslední letošní promítání školního filmového klubu s již zmíněným Králíčkem Jojo. Bylo nás tam tak deset a byl to moc pěkný zážitek. Před filmem jsem měl značné obavy, aby rádoby vtipné vtipy nezruinovaly můj divácký zážitek, jelikož popravdě moc hitlerovské a nacistické vtipy nemusím, často jsou dosti urážlivé a infantilní, ale s překvapením tomu tak absolutně nebylo. Ba naopak, humor zde seděl naprosto perfektně - sice jsem se ani jedou nezasmál, ale úsměvných scén bylo hafo. Humor zde skvěle slouží pro odlehčení celkové atmosféry, avšak i přesto, když člověk za něj nahlédne, spatří sakra ponurý příběh, za což film velmi chválím. Všichni herci hrají skvěle a své role dokáží snadno prodat, hudba je za mě dost exkluzivní a děj vcelku kvapí a graduje (samotný vrchol je u té scény!), avšak poté jaksi ztratí svůj spád a v poslední třetině lehce pokulhává. I přes toto negativum Králíček Jojo dokáže bavit i dojmout a jedná se o zdařilý film z dob hitlerovského Německa. Vyhodnocení: Taky by se mi doma líbila taková Židovka ()
Velmi těžké téma a období, které je tu zpracované přesně tak akorát, aby humor dokázal vše odlehčit, ale zároveň to nijak neshazuje momenty, které mají zasáhnout. Byla jsem až překvapená, jak celý příběh odsypá a že mi to celé vlastně dost sedlo. Nebýt Sama, asi bych se k filmu nikdy nedostala (což by byla určitě škoda) zároveň tam pro mě byla jeho postava jako třešnička na dortu. Nevím jak to dělá, ale svým charisma si mě nejspíš získá kdykoliv a v jakékoliv roli. ()
Roztomilý Románek Griffin Davis jako Jojo se o všem radí se svým vzorem a virtuálním kamarádem Hitlerem. Jak se má ale jeho dětská duše poprat s tím, že jeho milovaná maminka ukrývá židovku a roznáší letáky a nakonec je popravena? Naštěstí se do židovky zamiluje, vyspěje, pochopí a kamarád Hitler vylítne oknem. Vynikající Taika Waititi jako Hitler a Scarlett Johansson. ()
Reklama