Režie:
Jiří MenzelKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Jiří ŠustHrají:
Josef Kemr, Zdeněk Svěrák, Daniela Kolářová, Marie Hradilková, Martin Hradilek, Jan Tříska, Ladislav Smoljak, Naďa Urbánková, Zdeněk Blažek, Alois Liškutín (více)Obsahy(1)
Autoři komedie Na samotě u lesa, Zdeněk Svěrák a Ladislav Smoljak, humornou formou popisují různé typy tzv. chalupářů. Většinu postav napsali přímo pro jejich představitele, mezi nimiž vyniká především Josef Kemr v roli dědy Komárka. Manželé Lavičkovi, půvabně ztvárnění Danielou Kolářovou a Zdeňkem Svěrákem, jsou sváděni touhou po získání chalupy dědy Komárka, kterou však majitel, jak se zdá, jen tak neopustí. Vše nakonec vyřeší jejich děti, které si starého Komárka zamilují a začnou ho považovat za svého skutečného dědu. (Bontonfilm)
(více)Videa (1)
Recenze (816)
Naposledy jsem tenhle film viděl v autobuse Praha-Krumlov. Japonka, co seděla vedle mě, odložila znuděně sluchátka už po deseti minutách a taky americké osazenstvo se tvářilo dost nechápavě. Zato našinci se poznali podle lehkého úsměvu na rtech, občas střídaného hlasitějšími chechty. Jsou prostě filmy národní, které exportovat nelze. Kemr u chaloupky náleží spolu třeba s Járou Cimrmanem a Večerníčkem do galerie entit cizozemci nepochopitelných. ()
70% ,,Rano nas budi deda cirkularem a v noci hra na housle, takhle jsem si dovolenou nepredstavovala". Prijemna ceska rodinna komedia, ktora mi sprijemnila dnesne popoludnie. Skoda len, ze oficialny text distributora mi kompletne prezradil cely film az po zaverecne titulky. Cakal som, ze je to len do polovice filmu a ze pani Lavičková v podani Daniely Kolářovej vybuchne od zlosti, ked uvidi dedka zase na chalupe zdraveho ako rybicku. Ale nevadi, je tu spusta klasickych komickych dialogov, ktore stoja za to a preto mam rad Zdeňka Svěráka. ______ Josef Kemr - (Komárek) +++ Zdeněk Svěrák - (Lavička) +++ Daniela Kolářová - (Lavičková) +++ Marta Hradílková - (Zuzana) +++ Martin Hradílek - (Petr) +++ Ladislav Smoljak - (Zvon) +++ Naďa Urbánková - (Zvonová) +++ Jan Tříska - (Dr. Houdek) +++ Zdeněk Blažek - (Hruška) +++ František Řehák - (Lorenc) +++ Václav Trégl - (Vondruška) +++ Hudba: Jiří Šust +++ ()
Zvolíme-li dnes už zvetšelé téma "život za komunismu" (možno dosadit První republiku, monarchii, výlet časostrojem apod.) a nedostaneme-li při vyslovení tak hrůzné věty osypky, zjistíme, že bůčkový blahobyt měl i svou specifickou duchovní dimenzi, která byla, jaká byla, ale přesto existovala. Cimrmanovská filmová perioda pozdního komunismu patří k dnes historickým a zvláště cenným kapitolám naší národní kinematografie hraného filmu. Tím spíš, že dodnes není zcela uzavřena a její metoda malých radostí laskavého všedního dne má co říci i dnes (VRATNÉ LÁHVE). Schopní herci, špičkový režisér, scénáristé, kteří vědí, co chtějí a mají říci. Chalupářský způsob života té doby je tu jako na dlani. Zatracované chalupářství, které téměř zastavilo rozpad - myslím stavební - naší vesnice a vneslo do jejího života nové, často prospěšné prvky - dnes i pracovní příležitost, která se po r. 1990 začala vytrácet - je tu jako na dlani. Pro dítě je lepší, poznává-li přírodu a její život zblízka v tomto věku, než když je nuceno pronášet srovnatelně přihlouplá moudra v dospělejším nebo dokonce zralém věku. To všechno a radost ze života k tomu dokázali všestranní tvůrci dostat do svého filmu. To, co bylo divácky vděčné před třiceti lety, hladí po duši dnes a není pochyb o tom, že se tak bude dít i zítra a pozítří. ()
Jsou to vždy jen takové střípky, ale všechno jsou to důkazy krásného a laskavého humoru z osvědčené dílny Svěrák - Smoljak. Vylétávající postel, nejlevnější zedník v kraji, Olda čekající na Lacmana, pomáhající s cirkulárkou či trpělivě vysvětlující kdejakou blbost nebo historka o vodníkovi. Krása... 100% ()
"Radime, vejš.." Úžasný film Ladislava Smoljaka a Zdeňka Svěráka. Krásný pohled na měšťáckou rodinu, která si pořídí chaloupku na vesnické samotě. Spousta momentů, které zahřejí u srdce, když si člověk uvědomí, že jsou nedílnou součástí každého (ne)obyčejného života. S podobnou grácií, jako například Homolkovi, nám tu autoři předkládají spoutu veselých scén, které jsme určitě zažili i my. Bezesporu jedna z nejlepších komedií, která zdobí českou kinematografii. 95% ()
Galerie (10)
Zajímavosti (64)
- Scéna s pohřbem a zmatenosti malého Lavičky (Martin Hradilek) ze slova nebožtík neobjasňuje význam tohoto slova. Udává se, že slovo „nebožtík“ vzniklo ze slova nebohý, složeninou „ne–bog“. Nebohý = nemající podílu na bohatství, chuďas; nebožtík = ten, kdo již nemá údělu na tomto světě. Pravděpodobnější varianta je ale, že ostatky zemřelého člověka už nepatří Bohu, tomu patří jeho duše. Slovo „bog“ totiž znamená i výraz pro Boha. (sator)
- Ve filmu se opakovaně objevuje výraz „klekání“. Klekání je zvonění, které se opakovalo každý den třikrát – za úsvitu, v poledne a večer. Lidé měli při zvuku zvonu zanechat práce, pokleknout a modlit se modlitbu „Anděl Páně“. Tradičně se klekání zvoní po dobu trvání této modlitby, tedy zhruba dvě a půl minuty, a protože modlitba „Anděl Páně“ sestává ze tří biblických veršů, někdy se klekání zvoní s dvojím přerušením. V době, kdy ještě nebylo rozšířené nošení hodinek, sloužilo také k určování času. Za ranního klekání vstávali, při poledním obědvali a u večerního posílali své děti spát. Starší děti večerní klekání upozorňovalo, že se mají vrátit domů. Opozdilce mohla podle pověstí v poledne odvléct polednice a večer pak klekánice. (sator)
- Vesnice, ve které zedník Lorenc (František Řehák) udílel rady, jak stavět dům, jsou Radešice. (Duoscop)
Reklama