Režie:
Jiří MenzelKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Jiří ŠustHrají:
Václav Neckář, Josef Somr, Vlastimil Brodský, Vladimír Valenta, Alois Vachek, Ferdinand Krůta, Jitka Bendová, Jitka Zelenohorská, Naďa Urbánková (více)Obsahy(1)
První celovečerní film režiséra Jiřího Menzela Ostře sledované vlaky vznikl v roce 1966 podle stejnojmenné novely Bohumila Hrabala. Po povídkovém filmu Perličky na dně a krátkých hraných snímcích Fádní odpoledne a Sběrné surovosti je i tento film dokladem nesmírné obliby, jíž se Bohumil Hrabal těšil mezi mladými umělci. Přepis útlé novely se vyznačuje na svou dobu originálním spojením nepatetického líčení okupačních let, jak se projevují na malém venkovském nádražíčku, a soukromých trablů jednotlivých hrdinů. Film ve své době vzbudil mimořádnou pozornost doma i v zahraničí, hlavně pro něžný i drsný humor, který prostupoval příběh o nelehkém dospívání mladého železničáře, i pro neobvyklý pohled na válečné dění. Snímek získal mnoho domácích i mezinárodních cen, mezi nimi i druhého Oscara pro naši kinematografii. Jako jediný zástupce naší kinematografie byl zařazen i mezi sto nejlepších filmů světa. Znovu budete mít možnost posoudit míru hereckého talentu Václava Neckáře, který v tomto filmu vytvořil svou první filmovou roli. Z dalších výborných hereckých výkonů připomeneme výpravčího Hubičku v interpretaci Josefa Somra, přednostu stanice v podání neherce Vladimíra Valenty, lidsky hřejivou paní přednostovou Libuše Havelkové a Vlastimila Brodského v roli kolaborantského rady. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (490)
Světově nejproslulejší filmová adaptace textu Bohumila Hrabala coby první ryze český držitel Oskara za neanglicky mluvený film, to jsou Ostře sledované vlaky režiséra Jiřího Menzela, komorní tragikomedie o civilním rozměru války. Menzelova těsná propojenost s osobou i dílem Bohumila Hrabala se odrážela nejenom v tom, že byli blízcí a dobří přátelé, ale především v tom, že Menzel jako jeden z mála byl schopen proniknout k podstatě Hrabalovského textu, uchopit ho a volně ho po svém interpretovat. Byla tak zachována jemná a tolik osobitá atmosféra Hrabalových knih, ale navíc vznikla i zcela nová kvalita umělecká a filmová. Jiří Menzel se v tomhle filmu asi nejvíce vzdálil původní poetice adaptované knihy, ana má vždy dvě roviny - rovinu jazykovou a rovinu strukturální. V Ostře sledovaných vlacích Menzel charakteristicky Hrabolovské téměř ,,automatické" volné asociativní plynutí textu vzácně nerespektuje a rozbijí monolit složitě strukturovaných předlouhých souvětí, postavy mluví spíše civilněji a jejich řeč není tolik příznaková (čestnou výjimku tvoří postava Vlastimila Brodského). Rovina strukturální je ovšem zachována více - charakteristické Hrabalovské ,,figurkaření", postavy vždy svým způsobem bizarní, výjimečné, mnohdy stojící na okraji společnosti... Nejinak je tomu i tady - mladý elév Miloš Hrma - psychicky dosti labilní introvert, notorický sukničkář výpravčí Hubička (příznačný nomen omen), podivínský pan přednosta, vášnivý chovatel holubů a pokrytec, který má ústa plné vysoké morálky, ovšem tělo lačnící po radostech chtíče, nacistickou ideologií pobláznění drážní inspektor... Potlačen je ovšem pábitelský rys, není tu žádná dominantní postava ztotožňující se s vypravěčem... To, co se ovšem podařilo Menzelovi především, je dostat do příběhu dramatický oblouk, film má spád a stojí na kontrastu dvou činů a protikladných charakterových rysů - zbabělosti Miloše v otázkách nesmělých ozvěn erotiky vrcholící v pokusu o sebevraždu a občansky příkladného hrdinství v závěru filmu, kdy se obě linie protnou ve finální katarzi - břity vjíždějící do kolejiště zápěstí, kteréžto samo nakonec ostrým řezem dynamitu přetne kolejiště poklidného a ospalého maloměstského nádraží... ()
Další z československých restů dohnán. Zde(a nejenom zde) už o filmu bylo napsáno tolik, že psát něco víc asi ani nemá cenu. Pravdou ale je že jsem čekal asi něco víc. Za mě film jehož pověst ho mírně předchází. Každopádně Milošovy trable s Ejaculatio Praecox, orázítkovaná zadnice Zdeničky a pár dalších vybraných scének a hlášek mi v paměti určitě utkví... Inspektorská zahrádka je v prdeli... Slabší 4hvězdy ()
Velmi milé, sympatické a přirozené, hlavně díky opravdu roztomilému mladíkovi v podobě Václava Neckáře. Film je evidentně poznamenán typickou Menzelovskou režií (a snad i jeho drobnými zásahy do scénáře?), což je jen dobře. Snad jen od závěru jsem čekal více, určitě se nedalo počítat s tím, že bude někoho šokovat, neboť knižní předloha je notoricky známá (ačkoliv jsem nečetl), ale trošku více poetiky a emocí tam určitě vloženo být mohlo. Doporučuje 7/10 orazítkovaných slečen. ()
Snažil som sa ostro sledovať vlaky, avšak nečakal som, že väčšinu deja budem ostro sledovať železničiara Neckářa, či už tú sprievodčičku pretiahne alebo nie. Za to Somr sa s tým nepáral a využil všetky možné zákutia Bahnhofu. Snažil som sa ale na filme nájsť niečo oscarové. Ale razítkovanie na prdeli to určite nebolo. ()
Galerie (30)
Zajímavosti (74)
- Natáčení probíhalo od konce února do konce dubna v roce 1966. (kapsomut)
- Filmoví kritici z New York Times zařadili Ostře sledované vlaky mezi 10 nejlepších filmů roku 1967. (HellFire)
- Automobil, ktorý bol prispôsobený na pohyb po koľajniciach, ktorým na železničnú stanicu prišiel kolaborant Zedníček (Vlastimil Brodský), bola Tatra typu 15/52 z roku 1945. (Raccoon.city)
Ostře sledované vlaky jsou společně s Obchodem na korze a Koljou jediným českým filmem, který kdy získal Oscara za nejlepší zahraniční film, který po roce 1966 učinil Jiřího Menzela jedním z nejvyhlášenějších českých režisérů, jehož pověst ho bude provázet ještě hodně dlouho po jeho smrti. Menzelův víceméně režisérský celovečerní debut (předtím měl na kontě pouze spolurežie povídkových filmů a studentské krátké filmy) položil základy jeho dlouhodobému adaptování a především dlouhodobé spolupráci se spisovatelem Bohumilem Hrabalem, kteří si společně velmi výrazně sedli a Menzel do konce své režijní kariéry stihl zadaptovat celkem 5 Hrabalových knih. Tím startem, který vše odstartoval je ale právě adaptace Ostře sledovaných vlaků, která se povedla až tak moc, že autor předlohy Hrabal upřednostňoval film před knihou! Menzel a Hrabal společně stáli za scénářem této adaptace a natočili něco skutečně působivého. Sám Menzel těsně po získání Oscara na otázku co americké diváky na filmu zaujalo odpověděl takto: ´´ Co je na něm zaujalo? O tom jsem také přemýšlel, protože to je film natočenej pro čechy, pro český diváky. Ale jsem rád, že se jim to líbilo a hrozně rád bych kdyby jim ten film trochu přiblížil pana Hrabala, pan Hrabal si totiž zaslouží aby to byl takovej světovej autor´´. Už zde jde poznat, že si tihle dva velmi sedli ať už co se týče podobné poetiky či Menzelovy očividné fascinace díly Hrabala. Já sám jsem měl osobně většinou s poetikou Hrabalových děl, společně se Skřivánky na niti jsou ale Ostře sledované vlaky bezpochyby jeho nejlepším filmem, který je právem brán jako jeden z nejlegendárnějších českých filmů všech dob. Ostře sledované vlaky vynikají svým velmi originálním pohledem na protektorátní Čechy za 2. světové války. Je to film odehrávající se na válečném pozadí, který zároveň má velmi bravurní humor a velmi dobře vyvažuje momenty odlehčené s momenty zcela vážnými. Právě zde Jiří Menzel odstartoval svou dlouholetou spolupráci s kameramanem Jaromírem Šofrem, která následně přetrvala do většiny ostatních Menzelových celovečerních filmů (a všech ostatních Menzelových adaptací Hrabalových novel kromě Slavností sněženek). Už zde Jaromír Šofr velmi výrazně nakročil k tomu aby se stal jedním z nejpamětihodnějších českých kameramanů všech dob. Ostře sledované vlaky představují mnoho překrásných záběrů a jsou velmi pravděpodobně Menzelovým vizuálně nejkrásnějším filmem. Film má zároveň naprosto bravurní obsazení- Václav Neckář je v hlavní roli sexuálně frustrovaného mladíka Miloše Hrmy přirozený a tahle role jako by byla již dopředu psána Hrabalem přímo na tělo, dále je tu opravdu parádní Josef Somr ve své první výrazné roli, která následně stala i jednou z jeho nejslavnějších, velmi dobrý Vladimír Valenta nebo přímo strhující Vladimír Brodský v roli kolaboranta Zedníčka, jehož přednes je prostě neskutečně strhující. Ostře sledované vlaky jsou skutečně parádní tragikomedií kde jsou i vážnější motivy brány tak lehce a přesto bravurně, že se tohle dodnes daří jen málo tvůrcům. Zároveň je tu kopec parádních hlášek a především památných scén jako scéna orazítkování zadnice, která dodnes neztratila nic na svém kouzlu, ale to vlastně stejně jako celý film. U Ostře sledovaných vlaků je zcela diskutabilní zda se na nich tak trochu nepodepsal zub času. Já ale rovnou říkám nikoliv a stojím si za tím, že ještě za několik let půjde bez problémů o tak velkou a především výraznou klasiku a i díky tomu se na Jiřího Menzela bude vzpomínat i po letech. Především i kvůli nečekanému a silnému závěru při kterém skončí inspektorská zahrádka v prdeli a hlavní hrdina na konci své poutě udělá definitivně něco záslužného i přesto, že ho předtím víceméně zajímali jenom jeho osobní problémy. Možná se sice stane hrdinou tak trochu náhodou, přesto si ale stihne Miloš Hrma projít nějakým vývojem a menším zocelením. Film, který položil spolupráci Jiřího Menzela s Bohumilem Hrabalem a spolupráci Jiřího Menzela s Jaromírem Šofrem je skutečně výborný český klenot, který je i právem umisťován i na světové seznamy nejlepších filmů všech dob a z Jiřího Menzela ve své době udělal filmaře, který by se nejenom neztratil i ve zbytku Evropy ale dost možná by se zvládl stát výrazným filmařem i v Americe. Menzel ale nakonec zůstal českým filmařem duší i tělem a i když za mně vrchol jeho mistrovství v éře po Skřiváncích na niti lehce upadl a jeho a s tím spojená Hrabalova poetika už na mně v jejich dalších filmech nepůsobí tak výrazně dobře, Jiří Menzel pro mně pořád byl, je a bude jedním z největších českých filmařů, který se sice ve své kariéře neobešel bez omylů, které vrhají tak trochu stín na jeho předchozí klasiky (Obsluhoval jsem anglického krále, Donšajni), přesto ale zůstává českou filmovou legendou, kterou se stihl stát už právě Ostře sledovanými vlaky...... () (méně) (více)