Režie:
Jiří MenzelKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Jiří ŠustHrají:
Magda Vášáryová, Jiří Schmitzer, Jaromír Hanzlík, Rudolf Hrušínský, Petr Čepek, Oldřich Vlach, František Řehák, Miloslav Štibich, Alois Liškutín (více)Obsahy(1)
Lyrická komedie, natočená režisérem Jiřím Menzelem v roce 1980 podle proslulé stejnojmenné novely Bohumila Hrabala těží především ze spisovatelovy bohaté poetické obrazotvornosti, která v tomto případě vyvěrá ze vzpomínek na poklidný život v městečku, kde byl jeho otec správcem pivovaru. Sled humorně laděných epizod spojených hlavními protagonisty – půvabnou paní správcovou (M. Vášáryová), jejím milujícím manželem Francinem (J. Schmitzer) a jeho bratrem Pepinem (J. Hanzlík), je protkán stále probíhajícím konfliktem snaživého Francina se správní radou, tvořenou představiteli města. Francinovu kariéru ohrožují především ztřeštěné kousky hlučného Pepina, ale též neodolatelné fluidum paní správcové, kterému podléhají všichni pánové… Snímek byl do kin uveden počátkem roku 1981 a vyvolal tehdy skutečně mimořádný zájem. Přestože námět filmu byl považován za typicky národní, měly Postřižiny nečekaně dobrý ohlas i v zahraničí – jako jeden z mála českých titulů z počátku osmdesátých let byl snímek zakoupen do řady evropských i zámořských distribučních sítí. Uplynulá léta přidala tomuto nestárnoucímu filmu navíc další, nostalgický půvab příjemné vzpomínky na časy a věci, které jsou nenávratně pryč. (Česká televize)
(více)Recenze (574)
Ne, toto rozhodně není můj oblíbený film. Z mého pohledu postrádá tu pohodu, kterou nacházím např. ve Slavnostech sněženek. To neznamená, že zde nejsou skvělí herci, z mého pohledu měl být film jen jinak natočený. Při sledování mě spíš přepadne deprese/nuda než příjemná melancholie spojená s vynikajícím inteligentním humorem, který zdobí staré české filmy. ()
Naprosto skvělá ukázka jednoduchosti, geniality a lidské lopoty. Možná oproti ostatním nemusím vůbec ve filmu Hanzlíka a jeho uřvanou roli. Na druhou stranu dokonalá Magda Vašáryová a skvělí radové pivovaru, kteří na ní mohou oči nechat jen podrthují vše, co na Postřižinách miluji. ()
Poeticka krasa nesmirna. Pri sledovani snad kazdy musi zatouzit vratit se alespon na chvili do doby prvni republiky, pracovat v pivovaru a snidat pulitr oroseneho lezaku. ()
Klasika, která patří k tomu nejlepšímu, co kdy u nás bylo nafilmováno. ()
Klasika, jeden z nejhezcich ceskych filmu. ()
Hrabal a jeho typický humor a pohled na svět se nezapře. I dějiště má blízko k jeho podstatě. Pivo, dobré papání a ženská krása. Líbily se mi ty dary, co si navzájem dávala Vašáryová se Schmitzrem. Pepin nezapomenutelný. ()
Pro mě jeden z nejkrásnějších filmů všech dob s neuvěřitelně výbornou figurkou strýce Pepina v geniálním podání Jaromíra Hanzlíka.........P.S : Doporučuju dívat se pouze s nějakým jídlem po ruce. Jakmile uvidíte Magdu Vašáryovou snídat, hned vyrazíte k ledničce. Mám to odzkoušeno ()
Další filmová adaptace Hrabalovy knihy. Zase povedená. Trojce hlavních hrdinů v podání krásné M. Vašáryové, sympatického J. Schmitzera a nezapomenutelného J. Hanzlíka, jako strýce Pepina, nedovolí opustit film byť na jedinou minutu. ()
Pro mě za mě, vlezte si třeba na komín, ale potichu! ()
Na Postřižiny se vždycky rád podívám, stejně jako se vždycky rád podívám do pivovaru, kde vaří jedno z nejlepších piv, které přeteklo přes mé zhýčkané chuťové pohárky. Pro mě asi nejlepší zfilmovaný Hrabal, protože je to poetika jako sviň, která u mě vykouzlí úsměv po celou dobu filmu. A protože “Vaše podlomené zdraví, pivo upevní a spraví.“ ()
Jedna z nejlepších českých klasik. Fantastické zpracování knižní předlohy. Výkony všech herců byly skvělé, ale ten od Hanzlíka byl stoprocentně nejlepší. 95%. ()
Mám z toho rozporuplné pocity. Na jedné straně se mi líbila poetika a celkový dojem z filmu. Na druhou stranu to nemělo skoro žádný děj a všechno se točilo jen kolem toho, aby divák co nejvíc koukal na Vašáryovou. Pepin byl chvilku vtipný, ale pak už jen otravný. A ten závěr, kdy si paní správcová nechá veřejně nařezat a všichni jsou z toho paf? Asi se změnila doba či co. ()
[4,5*] "A kde si máme hrát?" "Pro mě za mě, vlezte si třeba na komín." V podstate dvojička k filmu Slavnosti sněženek (1983), pričom obe dvojičky milujem zhruba rovnako a sú spolu s filmami Vesničko má středisková (1985) a Na samotě u lesa (1976) mojimi najmilovanejšími dielami môjho obľúbeného režiséra Jiřího Menzela. Okrem takmer rovnakého tvorivého tímu viaže spomínanú dvojicu najmä tá nádherná hrabalovská/menzelovská poetika. Centrom diania "Postřižín" (ak sa pri tom poetickom stvárnení dá vôbec o nejakom dianí hovoriť), okolo ktorého sa všetko krúti, je krásna Magda Vášáryová (Maryška), neustále vysmiata ako slniečko, s ohromným apetítom a neutíchajúcou túžbou užívať si krásy života, hoci to občas môže pôsobiť bláznivo, či dokonca nebezpečne ("Zasloužila byste pětadvacet...” "Na holou?” "Na holou...”). Druhú najvýraznejšiu postavu tu stvárňuje Jaromír Hanzlík (Pepin), dosť podobnú ako v "Slavnostech sněženek", len výrazne ukričanejšu ("Kdo to tam tak nelidsky řve?"). Táto otravná postava spočiatku neskutočne lezie na nervy (v podstate hlavne kvôli tomu strhávam pol hviezdičky) a chvíľu trvá, kým si na ňu človek trochu zvykne, či dokonca si ju aj obľúbi (môj prípad). Veľmi ma bavila tá groteskná vložka, keď chudák Rudolf Hrušínský ml. to od Pepina neustále schytáva, akokoľvek sa mu snaží vyhýbať (a ten záverečný duet týchto dvoch, to bolo krásne!). Z hercov výborne zahrali aj vždy skvelý Rudolf Hrušínský (Dr. Gruntorád) a presvedčivý Jiří Schmitzer (Francin). Ostatné postavy sú väčšinou len také karikatúry, predovšetkým tá správna rada to je jedna väčšia trúbka ako druhá (hlavne Petr "Hlavně Pořádek" Čepek a Pavel "Cítím Vůni" Vondruška). Záverom by som ešte chcel spomenúť príjemnú poetickú hudbu Jiřího Šusta a pár nezabudnuteľných scén ako je tá komínová, či vyšetrenie hrudníka pani sládkovej. "Teď mě má, jak mě vždycky chtěl mít. Nemocnou, bezbrannou." ()
Nostalgický pohled do přelomové doby, kdy do životů obyčejných lidí začaly vstupovat výdobytky průmyslové revoluce. Neuvěřitelně lidský, vtipný, hřející film, krásně zahraný a natočený a navíc plný piva. Co víc si přát? ()
6/10 ()
Ač jsem tento film viděla nespočekrát, krom známé hlášky o medvídkovi mývalovi mě na tomto filmu nikdy nic nebralo a proto mě nikdy nijak extra nebavil. ()
Jedna z mých nejoblíbenějších MenzlovoHrabalovin. Poetická atmosféra malého pivovaru z filmu přímo sálá. K tomu skvělé herecké výkony ale i výborná předloha a Menzlova kouzelná režie. Navíc spousta hlášek, které se dostaly do povědomí snad celého národa. Nebo vám snad nic neříká větička: "Nudíte se kupte si medvídka mývala!" ()
Tolik legendárních scén v jednom filmu. Není to jeden vtip za druhým ale humorná atmosféra se táhne celým dějem. Sexy Vašáryová, úžasný Hrušínský a bratří Hanzlík a Schmitzer skvěle doplňují sestavu. Jedno z nejlepších zpracování Hrabalova díla. Bylo to krásné poetické odpoledne. ()
Uřvaný strýc Pepin a spol. Jeden z nejlepších českých filmů. Filmová klasika, která nikdy neomrzí a která snad ani nepotřebuje komentáře. Verdikt: 5* a 85 %. ()
Jeden ze členů správní rady okomentoval velmi za mne: "Bylo to takové uvolněné odpoledne" ()
Reklama