Režie:
Andrej VolginScénář:
Natalja NazarovaKamera:
Vjačeslav LisněvskijHrají:
Anton Pampušnyj, Jurij Goša Kucenko, Milena Radulović, Ravšana Kurkova, Kirill Poluchin, Sergej Marin, Nodar Džanělidze, Miloš Bikovič (více)Obsahy(2)
Silný válečný příběh je připomínkou nedávné minulosti, války v Jugoslávii. Odehrává se v r. 1999, kdy se po bombardování Bělehradu NATO jugoslávská armáda stáhla z kosovské oblasti a zanechala tak srbské občany nechráněné před útoky, drancováním, znásilňováním a vražděním albánských banditů. Ruská speciální jednotka dostala příkaz převzít kontrolu nad kosovským letištěm Slatina a udržet ho, dokud nepřijdou posily. Vojáci si uvědomují, že musí využít veškeré své síly a odvahu. Není jisté, zda se dožijí dalšího rána. (TV JOJ)
(více)Recenze (129)
Myslel jsem si, že tenhle akčňák bude pecka. Všechno k tomu nasvědčovalo, včetně doporučení od manžela kolegyně z práce. Jenže hned po prvních deseti minutách mi bylo jasný, že to prostě nebude ono. Vizuálně je tenhle film pecka, ale až do toho momentu, kdy Vám dojde, že to je všechno šíleně umělý. V tu ránu se v té nekonečné řeži ztrácí nejen příběh, který postrádá smyslu, ale i jakékoliv napětí. Rusové tu opět předvedli svůj velikášský rozsah a tento film pojali jako absolutní řezničinu se vším všudy. Chyběl mi ale cit pro emoce nebo alespoň nějaký náznak dobře se rozvíjejícího příběhu. Válečňák z Balkánu se skvělým vizuálem, ale bez duše. ()
Mám dojem, že nemám dostatek znalostí, abych se mohla vyjadřovat k politické rovině a rozhodovat se, jestli to je nebo není nechutná propaganda, nebo jen obyčejný kýč (už druhý ruský film, u kterého to v poslední době říkám, a možná to z mojí strany bude platit o každém ruském hrdinském filmu), ale každopádně toho vím dost o filmech na to, abych nad tím zakroutila hlavou z filmařského hlediska. Jako by se opravdu nikdo spojení s produkcí nedokázal krotit, do filmu je toho nacpáno strašně moc, nikdo nic nekontroluje, nic se nikam nevyvíjí, jenom to v rámci hrdinských činů a záporáckých zločinů bobtná jako nádor do všech stran a člověk (i režisér) si po hodině různých side questů vzpomene, že tam vlastně říkali něco o bránění letiště, a i potom zmatky pokračují a bobtnají vesele dál. Určitě nejsem cílovka pro takovéhle filmy, ale když už jsem na to popatřila, tak si říkám, že možná nikdo by neměl být cílovka pro takovéhle filmy. ()
Na ruské vojnové filmy sa dá v posledných rokoch celkom spoľahnúť, ale Balkanskiy rubezh ma teda mimoriadne potešil. Využíva atraktívnu tématiku balkánskeho konfliktu, ktorý mi príde pre tunajšieho diváka dosť citlivý, predsa len sa odohrával neďaleko, trápil ľudí žijúcich prakticky ako my a pred relatívne krátkou dobou, sám si veľmi dobre na tú celú situáciu spomínam. Je to film, takže vôbec neriešim nejakú politiku a pohľad z druhej strany, ako je prezentovaný západom, tieto otrasné polovojenské jednotky tváriace sa ako bojovníci za slobodu a nespočet nevinných obetí boli na oboch strán, takže nevidím dôvod, prečo by som mal akýkoľvek film na danú tému kritizovať, len preto, že si vybral tú jednu konkrétnu. A navyše Balkanskiy rubezh šiel v tom hlavnom na to podobne ako britský Warriors aj napriek tomu, že sú z opačných strán. Grázli si robia svoje a nevinní trpia. Len tu samozrejme v podstatne blockbusterovejšej rovine a tu je aspoň pocit zadosťučinenia, keďže tu kladné postavy problémy riešia silou a tak to má byť. Niekoho možno može vydesiť dĺžka, ale tých dve a pol hodiny prejdú parádne. Jedine úvodná štvrťhodina mi moc nesadla, úvodná akcia je jedna spomaľovačka za druhou a obsahovo úplne neprehľadná a aj to následné bombardovanie nemocnice je až moc umelé, aj keď samozrejme chápem, čo tým chceli tvorcovia povedať, ale potom sa to už začne rozbiehať a z filmu som bol nadšený až do úplného záveru. Na samotné obsadenie a bránenie letiska si síce treba pomerne dlho počkať, ale práve dovtedy mi to dejovo perfektne vyhovovalo, je tu plno skvelých výrazných sekvencií, a dostatok priestoru majú aj postavy, ku ktorým sa dá vytvoriť vzťah a vďaka nim sa na to skvelo pozerá aj mimo akcie. S takýmto sympatickým zložením bojovníkov som sa už dlho nestretol. Hlavný hrdina Šatajev, sestrička, mimochodom ich spoločná línia ťahajúca sa celým filmom sa mi veľmi páčila, dej ich občas spojí a vyvrcholí to perfektnou záverečnou scénou, sniperka, duo policajtov, kde sa mi zase páčilo, že film sa netvári čiernobielo, že kresťania sú dobrí a moslimovia zase nutne zlí, ale aj všetci ostatní, s touto zostavou by som si dal aj nejaké pokračovanie, kľudne aj mimo tohto konfliktu. A záporáci sú zase zostava banditov, pri ktorých som sa tešil len na ich smrť. Obzvlášť ich veliteľ, ktorý je ale aj výborne zahraný, toto bola dobrá postava. Akcia za zvyškom filmu trošku zaostáva, ale aj tak sa mi páči. Nie je zase až tak nápaditá a aj vizuálne občas pôsobí trochu viac umelo, než by bolo vhodné, ale aj tak sa na všetky tie prestrelky výborne pozerá, zabitých je plno, pôsobí to efektne, hlavne zásahy z ťažkých guľometov, všetky tie popravy zase drsne a hlavne fungujú tie postavy, čo je v tomto filme mimoriadny plus a tak som sa jednoducho vždy tešil, ako táto zostava správnych chlapov a ženy pozabíjajú čo najviac takýchto odporných banditov. A tak síce technická stránka nie je dokonalá, dalo sa to v mnohom doladiť, ale je to veľkolepé, emocionálne, správne patriotistické a užíval som si aj tie obyčajné scény, kedy sa postavy len rozprávajú, takže režisér odvádza dobrú prácu. A k tomu tá hudba. Je typicky ruská, naháňačka transportérov alebo nábor, to divák hneď vie, že to nie je žiadny Hollywood, ale občas dosť vykráda aj Interstellar, taký útok nákladiaka na mínomety sa snáď ani nedá poprieť, ale filmu to teda neuškodilo a scény s ňou sa mi páčili. Takže mne je úplne jedno, či je to americký, ruský, alebo čínsky film, všetci vedia natočiť dobré vojnové filmy, ale ich aj skaziť, rovnako pracovať s patriotizmom, občas sa vydarí a občas nie, ale Balkanskiy rubezh mne teda sadol perfektne a musel som si ho dať v priebehu pár dní dva razy, aby som si to potvrdil. Skvelý dej, parádne postavy, veľkolepý vizuál, plno emócií, je to parádne militaristické a patriotistické, pre mňa to bude klasika. 87% () (méně) (více)
Asi som videl iný film ako ostatní... Po prečítaní obsahu a ospevnej recenzie EvilPhoEniXa som mal ako fanúšik vojnového žánru nadmieru vysoké očakávania. Stačilo však iba úvodných 5 minút a mal som chuť to vypnúť. Tak hrozne zostrihanú akciu som snáď ešte nevidel. Viem, že režisér chcel byť moderný, ale tento spôsob má od reality a vierohodnosti poriadne ďaleko. Po chvíli sa to trochu zlepšilo, dal som filmu šancu, ale film je fakt primitívny , vôbec nechápem tie ospevné recenzie, videl som desiatky lepších ruských filmov. Asi najlepšie to vystihne otázka mojej manželky , ktorá si prisadla a po cca 100 minútach filmu sa ma pýta: "O čom to vlastne je ?" a ja jej na to, že zatiaľ o ničom...Urobiť z obrany letiska 2 a pol hodinový film sa dá, ale to by museli fungovať i vedľajšie linky príbehu. Zopár drsných scén ešte z filmu nerobia trhák a aj keď sa tu nájdu i dobré alebo sympatické momenty, všetko zabíja strih, zpomalené zábery, debilné hrdinské a drsné hlášky , ale úplná katastrofa je vlastne príbeh, to čo charakterizuje film...Tu žiadny nie je a popravde mal som problém film dopozerať. Malo to veľký potenciál, ale kto čaká realistický vojnový film bude veľmi sklamaný. Tak ako ja. 40%. ()
Niečo ako keď Rambo oslobodzoval Afganistan, ale tu je za najsprávnejších správňakov partia ruských žoldnierov a zopár Srbov. Akciou sa vôbec nešetrí, pátosom tiež nie, takže je všetkého akurát, len tých Albáncov priveľa. Našťastie tí kosovskí hrdlorezi dostanú, čo si zaslúžia a ja si idem pozrieť nejakú ďalšiu legendu o ruských mierotvorcoch. –––– Já nejsem vrah. Já zkrátka čistím své území od vás všech. Od Rusů, Američanů, i vás Srbů. ()
Galerie (46)
Zajímavosti (4)
- Útok na letiště začíná přes den, ale v dalších záběrech je už noc. (Duoscop)
- Zbraně použité ve filmu byly: AK-47, AK-74, puška SKS, odstřelovací puška SVD, kulomet PK, DŠK, M2 Browning a RPD. Dále pistole Stěčkin, Colt 1911 a Bereta F92. Ve filmu se objevily obrněné transportéry BTR 80, bombardéry B2 Spirit a vrtulník UH-60 Black Hawk. (K98)
- Gojko Mitič se odmítl nechat zaskakovat kaskadérem a i v 77 letech vše odehrál sám, jak byl zvyklý už od 60. let. (chamonix)
Reklama