Obsahy(1)
Z amerického Oregonu přilétá na pražskou Ruzyň emigrant Vlastimil Reiner (Jiří Schmitzer), válečný veterán a bývalý politický vězeň. Je mu už hodně přes osmdesát, je připoutaný na invalidní vozík a do značné míry odkázaný na pomoc ostatních. Proto na něj už na letišti čeká Antonín (Ladislav Mrkvička), dávný kamarád z protikomunistického odboje. Záhy vyjde najevo, že Vlasta přijel do Česka uskutečnit poslední misi svého života. Chce vypátrat a zabít komunistického prokurátora Václava Mráze, kterého porevoluční soudy nedokázaly nebo nechtěly za jeho zločiny z 50. let potrestat. Vlastimil přemluví Antonína, aby mu s akcí pomohl. Tonda si vypůjčí od vnuka starou obytnou dodávku a upraví ji tak, aby se v ní mohl Vlasta pohybovat. Oba starci vyrážejí na pro ně velmi obtížnou cestu za odplatou. (Cinemart)
(více)Videa (4)
Recenze (355)
Variace na Egoyanovo Vzpomeň si. I když.. v tom našem postkomunistickém rybníčku spíše Nezapomeň.. Tempo života hlavních hrdinů vtisknuté do tempa vyprávění přináší trpkou autenticitu a právě při ní si uvědomíte, že v určitých fázích bytí chutná vítězství cílevědomosti nad lhostejností opravdu sladce. Tak aspoň tady.. ()
Dobrý film se najednou dokáže zjevit zčistajasna. Ohlasy se kopí, stačí si přečíst nějakou tu recenzi a ohlasy od známých, kteří už měli to štěstí a ten film mohli vidět a člověk se prostě začne těšit taky. O to víc potěší když je onen chválený projekt třeba z České Republiky a v tomhle případě se ještě líp poslouchá to, že dorazí něco co v rámci české kinematografie jen tak nevzniká a vymyká se tomu na co je typický český divák zvyklý. Potěší, že jde o dobrý film, ještě více ale potěší když člověk právě zjistí, že je film z naších českých lesů a hájů. A především potěší fakt když má poté člověk konečně čas ten film vidět a může nadšené ohlasy potvrdit. A nejenom oznámit, že dorazil jeden z nejlepších českých filmů roku ale zároveň i jeden z nejlepších českých filmů posledních let. Staříci nejsou komedie! Humor tam sem tam je a je neuvěřitelně chytrý, což je opět u českého filmu posledních let netypické, především jde ale o drama. Vážné drama, které těží především z toho, že jsou dva hlavní protagonisté staří, zdravotně jsou na tom velmi špatně a předtím než umřou se prostě rozhodnou, že zabíjí jednu svini z minulosti. Už ona synopse ve zkratce servíruje pravděpodobně zajímavý zážitek, krom zápletky je ale poté ve finále fajn, že film i hezky vypadá. Autoři scénáře Martin Dušek a Ondřej Provazník, kteří film i zrežírovali dodali neskutečný film, který český tvorbu náležitě obohatil. Především se na onom scénáři musí ocenit fakt, že se sice sem tam výrazně vleče (je vlastně stejně pomalý jako oba protagonisté v přirozené rychlosti), i přesto ale v oněch zdrženlivých pasážích funguje. Především se vlastně vůbec nedá odvodit jak se děj bude vyvíjet (trailer toto šikovně vůbec nenaznačí) a dorazí pár opravdu fungujících dějových zvratů. Autorské duo si především také sehnalo parádní hlavní dvojici Schmitzera a Mrkvičku, kteří fungují jako vyklepaní starci, kterým vám může být líto a zároveň fungují i v rage módu. Jirka Schmitzer je děsivej i na invalidním vozíku. Zápletka sice dbá především na hlavní dvojici a oněm vedlejším charakterům se ve finále zas tolik prostoru nedostane, žádná postava ale nepůsobí vyloženě navíc a i to se cení. Především se ale na filmu musí ocenit i to, že je ve finále film ,, minimalistický´´ a působí jako debut člověka, který zrovna vyšel z FAMU, zároveň je to ale ono kouzlo tohoto filmu. Mrzí mě, že podobných filmů v naších hájích nevzniká tolik a doufám, že v brzké době podobných projektů bude přibývat. Neskutečně si toho filmu cením a i když nemám pocit, že bych ho chtěl v brzké době znovu vidět, opravdu mám z něho velmi pozitivní pocity. Schmitzerovi s Mrkvičkou klobouk dolů! ()
Tu ide najmä asi o to, že na české a slovenské pomery ide o film pomerne netradičný a asi by nikoho nenapadlo, že niekedy pôjde do kina na český film o chlapíkoch, ktorí na posledný nádych vstanú zo smrteľnej postele a budú sa chcieť pomstiť za nejaký starý zločin. Takže áno, je to predovšetkým o hercoch, Schmitzer a Mrkvička nemajú chybu a v tomto prípade by sme mohli dokonca považovať za česť, ak by vznikol hollywoodsky remake s Eastwoodom a trebárs Duvallom v hlavných úlohách. Určite by boli fantastickí, ale lepší ako táto dvojica by už byť nemohli. ()
Nejlepší český film za posledních několik let. Formálně skvěle natočený snímek o pomstě okořeněný tím, že zabijákům je okolo osmdesáti. Problémy s orientací, pamětí, nebo upoutání na invalidní vozík jsou prostě jen překážky, které váleční veteráni překonávají s urputností sobě vlastní. Herecké výkony jsou bravurní, oběma protagonistům nejde nefandit. Cynické hlášky kontrastují se všemi děsy stáří a cestu pitoreskním světem korunuje smích ničemu v domově důchodců. Co se sakra se světem stalo? Klobouk dolů před Duškem a Provazníkem, že nesklouzli ke komedii a zachovali vážnost situace. P.S: Schmitzer je v podstatě Punisher na vozíku. ()
Galerie (22)
Zajímavosti (26)
- „Bylo to velké dobrodružství a splněný sen: letní roadmovie se dvěma kultovními kovboji. I když trochu pochmurná,” řekl Martin Dušek. (SONY_)
- Martin Dušek si na Karlovarském filmovém festivalu „postěžoval“, že chtěl, aby film byl více vtipný, ale v rámci zachování vážné myšlenky se od toho ustoupilo. (vyfuk)
- „Jsme rádi, že Jiří Schmitzer kývl na nabídku na hlavní roli, i když v současné době role takového rozsahu odmítá. Stejně tak jsme rádi, že se po jeho boku objeví Ladislav Mrkvička, pro kterého je tahle role velký filmový comeback,“ uvedl o hlavní herecké dvojici Ondřej Provazník. (SONY_)
Vše podstatné je divákovi řečeno pozorováním těl dvou protagonistů v důchodovém věku. Jiří Schmitzer hraje trochu nerudného, minulostí zdrchaného dědka Vlastu, kterému už ze života mnoho nezbývá. Vrací se z emigrace zpět do vlasti za kamarádem a spoluvězněm Tondou, a to za jediným účelem: vzít spravedlnost do vlastních rukou a zabít komunistického prokurátora, který od nedávného soudu odešel nevinen. Snímek okamžitě po uvedení začala provázet pověst, že se tu Schmitzer stal jakýmsi českým Clintem Eastwoodem. A v mnoha ohledech zaslouženě. Tvůrci zachycují vrásčité charisma nemilosrdného plukovníka Vlastimila Reinera, kterého na cestě za pomstou nemůže nic zastavit. Zároveň však autoři nevykreslují svět jako z Drsného Harryho, kde by pro vyúčtování s komunismem platilo totéž co pro westernové zápletky mnoha Eastwoodových filmů: oko za oko, zub za zub. Naopak: původem dokumentaristé Martin Dušek a Ondřej Provazník kladou důraz na tělesné limity obou mužů s podlomeným zdravím a zachycují jejich pomalou odyseu, v níž každý krok či každý pohyb těla viditelně bolí i při běžných činnostech, jako je přesun z vozíku do auta či do vany. Už toto zevrubné sledování vytváří kontrapunkt k jednoduchému příběhu o pomstě. Když sleduji vyhublé nahé Schmitzerovo tělo v koupelně, rozhodně nenabývám pocitu, že by si vitální stařík s kovbojskými sklony přišel zahrát posledního spravedlivého. Mnohem spíše si lze vybavit scény z nejnovějšího Eastwoodova filmu Pašerák, kde se jeho hrdina, válečný veterán, pomalu šourá prostorem plátna a každý krok trvá věčnost. Oba snímky dávají publiku zakoušet tělesný rozměr existence svých hrdinů. A čeští Staříci nechávají své protagonisty šourat se filmem nikoli jako primitivní vyjádření faktu, že komunismus byl zlo a lze proti němu bojovat všemi prostředky. Mnohem spíše jde o jízlivý společenský komentář, který podtrhuje tragický rozměr činu a kriticky hledí nikoli do minulosti, ale především na dnešní dobu - třeba na zachycení pocitu nespravedlnosti, který nejstarší generaci vede k zoufalým činům různého typu. Nicméně k činům, které lze pochopit a všichni bychom se o to měli pokoušet. To vše má háv žánrové podívané, která se sice záměrně vzpírá pravidlům road movie či akční komedie o pomstě, ale v mnohých chvilkách si tvůrci s žánrovými parametry pohrávají. Staříci mají daleko k parodii či karikatuře, k jakémukoli zlehčení zaobalenému do nadsázky. Veškerý humor je suchý či s přídechem melancholie. Je to snímek, na který doslova - v dobrém slova smyslu - bolí se dívat. V jedné scéně Schmitzer s vozíkem padá při výjezdu z dodávky a skoro to vypadá, že už na místě zůstane ležet navždy. Ale kamera trpělivě dlouhé minuty pozoruje, jak vstává, odhodlán se do cíle třeba doplazit. V té nezdolné vůli jeho postavy je přitom obrovská porce zmaru. Režiséři Provazník a Dušek dokázali především v závěru vytvořit enormně napínavé situace, v nichž ovšem nejde protagonistovi fandit, neboť se před očima diváků neodvíjí v posledku žádná "žánrovka", ale čisté drama plné tragiky. Těžko si vzpomenout, kdy se nějaký český film v hávu komedie či jiných populárních žánrů pokusil vyjádřit tak podstatné téma. Promluvit nejen o postavách, ale o celé společnosti. Uštěpačně, bez velkého vodění diváků za ručičku. Karlovarský festival Staříky promítl v hlavním programu, nicméně mimo soutěž. Místo v hlavní soutěži by si ale klidně zasloužili. Jednalo se o největší překvapení Varů. Je to film, kterému se daří to, co málokterému domácímu titulu: trpělivě pracovat s pomalým tempem a přitom v nejlepších chvílích zasáhnout diváky trefně a úsečně. Jakzo kulka do hlavy. () (méně) (více)