Režie:
Hector BabencoKamera:
Walter CarvalhoHrají:
Luiz Carlos Vasconcelos, Milton Gonçalves, Rodrigo Santoro, Lázaro Ramos, Rita Cadillac, Gero Camilo, Caio Blat, Wagner Moura, Enrique Díaz, Dráuzio Varella (více)Obsahy(1)
Musejí křičet, aby je někdo slyšel... Lékař Drauzio Varella je povolán do Carandiru, největší věznice v Brazílii, aby zde odstartoval program prevence a léčby nakažených virem HIV. V jedné z nejdrsnějších věznic světa ho šokují otřesné podmínky a nelidské zacházení s vězni. Atmosféra ve věznici by se dala krájet… V roce 1992 vypukla ve věznici Carandiru série nepokojů, které přerostly ve vzpouru, při níž přišlo o život 111 vězňů. Doktor Varella svůj pohled očitého svědka popsal v knize "Carandiru Station": napsal ji na popud pacienta, který se u něj léčil s rakovinou lymfatických uzlin. Tímto pacientem nebyl nikdo jiný než režisér Hector Babenco (Polibek pavoučí ženy, Hráči na vinici Páně), který se po svém uzdravení k režii vrátil právě filmovou adaptací Varellovy knihy. Snímek byl natočen ve skutečné věznici Carandiru předtím, než byla v roce 2002 zbourána a na jejím místě vznikl park. Dosud stojí jen blok č. 2, ze kterého se stalo muzeum. (Česká televize)
(více)Recenze (164)
Celkem zajimavy a opravdu skvele zahrany film. Jen z toho vane pocit, ze veznice je plna sympatickych dobraku, kteri byli ve spatny okamzik na spatnem miste. A to mi tu vadilo nejvic. ()
Překvapilo mě, jak se v těch příšerných podmínkách vězňové adaptují a docela pohotově přistoupí na svoje role, berou věci tak, jak jsou, sami se mezi sebou "vytřídí", courají si volně po chodbách, zdobí si cely obrázky a kanýry, a víceméně si vládnou sami...... než se ta "pohoda" zvrtne. Styl režie mi připadal téměř dokumentární a přesto , že každý vězeň měl svůj příběh, chyběl mi mezi všemi ten jeden nosný. ()
Zlatá Palma - výběr ()
Být ve vězení neni žádná sranda, ale každý jeho obyvatel si musí uvědomit, že na tom má svůj podíl. Tenhle film se víc než oné vzpouře z roku 1992 věnuje životním příběhům některých muklů, jejich osudu, tomu, jak se do basy vůbec dostali, kdo jsou ti, kdo na ně čeká venku a jak se chovají sami k sobě. Většina se stísněnmu prostředí dokáže přizpůsobit a vytvoří si takovou hodně zvláštní "rodinu". A to je to hlavní, čím se "Carandiru" zabývá. Proč se vězni vzbouřili mi z děje nebylo vůbec jasné - ano, ve věznici byl dvojnásobek lidí než byla její kapacita, podmínky mizerné, ale v důsledku vyznělo soužití jejích obyvatel skoro idylicky a děj vzhledem k jednotlivým životním příběhům docela povídkově. Není to ve výsledku vůbec marné, ale závěr pak vlastně nemá opodstatnění a náležitou naléhavost. Nic to ale nemění na tom, že jde o hodně zajímavý a zajímavě zpracovaný (kamera, hudba, střih) počin, který ani chvíli nenudí. ()
Jedna velká agitka OSN na používání kondomů, humánní zacházení s vězni a toleranci vůči homosexuálům potažmo transexuálům. Škoda jen, že scénář absolutně nepočítá s nějakou výraznější dějovou linkou a ukazuje sice pěkné, leč povětšinou lehce bezobsažné obrázky, které jsou sice technicky výborně zvládnuté, ale nemálo jich je opravdu zbytečných. Celé dílo se bohužel rozpadá do několika prachbídně vygradovaných epizod, jejichž zakončení se vždy nese ve stejném rytmu. Zločince dohnalo k trestnému činu prostředí a on za to vlastně nemůže. Alibistická klička, která deklamuje že vše je vlastně popsáno samotnými vězni, je nepěkným úskokem, který si hraje s divákovým vnímáním a podsouvá mu sympatie, které si dotyční s největší pravděpodobností vůbec nezaslouží... ()
Telenovela, ktorá miestami prechádza do (stupídneho) sitcomu a snaží sa nám nahovoriť, že juhoamerické väznice sú plné správnych chlapíkov, ktorých ku zločinom donútila spoločnosť a ich obete si tú guľku (nož medzi rebrá, drôt na krk...) vlastne zaslúžili. Film vykrikuje do sveta, že je nakrútený podľa skutočného príbehu, ale niečo tak odtrhnuté od reality som už dávno nevidel. A vôbec... neznášam tieto "angažované shity": Tvárime sa, že chceme spasiť svet a o niečom vážne vypovedať, ale výrazové prostriedky máme na úrovni treťotriednych televíznych šuplikantov (jeden príklad za všetky: limonáda Hotel Rwanda...). ()
Občas se nějaký film se surovostí krapet přežene, což je přesný případ ve věznici Carandiru. Nekouká se na to všecko hezky, ale jsou to fakta, které se prostě musí vidět, aby se humbuk kolem nich pochopil. Všiml jsem si, že Brazilci rádi točí filmy o nich, o jejich negativech, ukazují jejich zemi takovou jaká asi skutečně je...její druhá stránka. Vzpoura ve věznici Carandiru je vysloveně syrový pohled na svět. ()
║Rozpočet BRL 12,000,000║Tržby USA $216,335║Tržby Celosvetovo $10,781,635║ Brazília takmer prevalcovala týmto filmom s väzenského prostredia, všetko čo som doteraz z tohto prostredia videl. Tak nadštandartne spracovaný film sa len tak nevidí a hlavne z takého neblahého, špinavého prostredia. Herecké obsadenie tu hrá tak, že každá postava z trošku väčším priestorom zapôsobí tak, že je ihneď zapamätateľná a tak vo filme nevzniká žiadny mišmaš a všetko čo nám dej ponúka moc pekne odsýpa a nič neprichádza na zmar. /90%/ ...pre mňa určite silnejší zážitok než ospevované Mesto Bohov ()
Něco mi v tomto snímku chybí. Jeho vizuální pojetí mě chvílemi připomíná Město Bohů, ale jeho náplň je odlišná. Snaha ukázat skutečný svět a život ve vězení nám ve výsledku předkladá pár příběhů několika věznů a radikální ukončení nepokojů, které se opravdu policii nevyvedla. Vzpoura je pouze nakonci flmu asi 10 minut před koncem a vše před vzpourou je vyprávěním doktora, které postrádá "skutečnost". Doktor nám vypráví věci, které neviděl ani neslyšel a o kterých často nemohl vědět a to ubírá na věrohodnosti. Pohled doktora se snaží hledat klidný lidský pohled na vězně a jeho snaha varovat je před nemocí AIDS je nakonec jen jako podávání chleba člověku co umírá žízní. ()
Scénář: Hector Babenco, Fernando Bonassi, Victor Navas .. Zdařilá mozaika smutných lidských příběhu, vyprávěná vězni svému lékaři během preventivních prohlídek. Samotní vězni, ať už vrazi, dealeři drog nebo násilníci jsou vyobrazeni spíše jako kladné postavy ve špatném světě - tohle je jediné místo, nad kterým je třeba přimhouřit oko. Jinak servíruje režisér Hector Babenco drsnou podívanou plnou vězeňského sexu, drog, potyček a nepsaných pravidel z dnes už neexistující věznice, která se nevalně proslavila velmi krvavě potlačenou vzpourou. Byť samotná vzpoura zabírá jen minimální část děje, na působivosti a hrůznosti aktu to nikterak neubírá. Přesto těžiště příběhu leží spíše ve vyobrazení těžkých životních podmínek ve věznici i mimo ni. ()
Na některé filmy se jen těžko nasazují západní etická kritéria a filmové osudy věznice Carandiru v San Paulu jsou právě ten případ. Fyzické herectví, abnormálně autentická mizanscéna, syrový pletenec příběhů - téměř pikareskní barvitosti, neuvěřitelný svět, jihoamerická realita tolik odlišná od civilizovanosti evropského prostoru...umocněná navíc uměleckým rastrem pro latinskou Ameriku příznačného magického realismu, v jehož intencích jsou všechny události silně zveličené (násilník znásilnil 221 žen...), celá událost má víceméně mýtické parametry, všichni zločinci jsou nevinní a převyprávějí divákovi svou osobní místně i časově lokalizovanou pověst... Podobné filmy: Město bohů, Tropa de Elite, Ônibus 174 ()
Navzdory některých zdejších ohlasů, byl můj bezprostřední zážitek ze Vzpoury ve věznici Carandiru extrémně kladný. Je to jeden z těch filmů, u kterých jsem měl nejen radost z dějě - sympatických epizodek týkajících se jednotlivých vězňů, ale i ze samotného vyprávění, které ve mě svým prostředím, jakousi lehkostí, ale i syrovostí a celkovou přitažlivostí navozovalo blažené pocity bez ohledu na to, v jaké fázi dramatického oblouku (pokud se dá o něm vůbec mluvit) se zrovna nacházelo. Po určitém odstupu si však nemohu odpustit pár výtek - rozkouskovanost narativní linie postrádala skutečnou celistvost + tah na branku a pokud tím tahem mělo být "jen" krvavé potlačení vzpoury, tak to je zase poněkud samoúčelné vzledem k tomu, že vězni byli vesměs celou dobu vykreslování jako sympaťáci (což už samo o sobě není úplně košer). 8/10 ()
převážná část filmu je o tom jak se kdo dostal do věznice nebo jejich životě, až ke konci se začne film trochu zabývat životem v Carandiru a objeví se i pár zabití, ale rozhodně tady neni nějak drsně ukázaný jak to v takových vězeních vypadalo, až na pár výjmek je to celkem pohodička a trošku to nudí, někdy jsou ty příběhy sice zajímavý, ale jak to skončí tak to začne nudit, takže se to pořád pohybuje mezi průměrným a nadprůměrným filmem, naštěstí konec filmu je už drsnější a opoznání zajímavější, zvlášť když je to podle skutečný události a vyvádí film z šedi průměru, ale určitě se to dalo zpracovat líp. ()
Ani nevím, jak začít tento komentář, protože o Carandiru se velmi těžko píše. Těžko ji srovnávat s takovými filmy jako Vykoupení z věznice Shawshank nebo Zelená Míle. Divák je sice režisérem veden k fandění vězňům, ale na druhou stranu může vidět i jejich špatné vlastnosti odhalené v celé své "kráse". Snímek je tak plný jakési lidskosti, postavy jsou velmi věrohodné a i přes svou délku vám film nedá šanci se ani na chvíli nudit a vy jste naprosto vtaženi do děje. Ten je místy úsměvný, někdy tragický. A konec je jen logickým vyústěním děje - protože havarijní stav budov přeplněné věznice jen podpoří již tak velkou nespokojenost vězňů. Ve srovnání s Carandiru jsou vlastně naše české věznice luxusní hotely. ()
90%. Brazilská vězeňská chuťovka. Skvěle odvíjený příběh z vězení, prokládaný skutkovou podstatou vězňů, která je do Carandiru přivedla. Oč pomalejší je postupné představení "hrdinů" (obrazně) filmu, o to rychlejší je zaznamenání vzpoury ()
Problém některých filmů z vězeňského prostředí je ten, že mají tendenci alespoň skrytě glorifikovat odsouzené a Carandiru v tomto případě není výjimkou. Prostřednictvím jednotlivých životních osudů vězňů nám je podstrkován dojem, že jejich kriminální delikty jsou ve větším případě pochopitelné. Ať už se jedná o zločin z afektu, kdy muž zabije svoji nevěrnou manželku či v případě, kdy si vyslechneme zpověď ještě mladíka, který zabil další dva násilníky proto, že ublížili jeho sestře. H. Babenco tak činí z vězňů morálně kladné jedince, jež ke zločinu dohnalo vlastně jen drsné prostředí. Humánně ospravedlňovat zločin v jakékoliv podobě je pro mě však neakceptovatelné. Odpoutáme-li se ale od této vrstvy citového nátlaku, i tak nám zůstane poctivě odvedená filmařina sázící na dynamický střih, exotičnost prostředí a závěrečný masakr. ()
(21) Babenco opět z vězení, ale tentokrát je to takové moc roztříštěné a není v tom žádná hlubší myšlenka. Přesto jsem rád přijal pozvání do tohoto jiného světa. (A neubránil se srovnávání s třetí řadou Prison Break:) ()
To jsem jako měl s těmi vězni soucítit a nalézt pro mě pochopení? V tom případě zůstaly jejich příběhy hodně napůl cesty. Nebo to měl být dokument o životě v Brazilských věznicích? V tom případě byla spousta scén hodně zbytečných. Já vím, že vězni jsou také jen lidé, ale tenhle film to do vás hustí takovým způsobem, až vám je nakonec i ten konec úplně fuk. ()
Súhlas s dwi (-om). Vzbura vo väznici Carandiru ale nepriniesla takú mieru glorifikácie väzňov ako filmy typu Frajer Luke či Vykúpenie z väznice Shawshank. Celok neskĺzol k nudnému popisu ani ku katarznému happy endu a vďaka svižnej kompozícii napriek vyše dvojhodinovej dĺžke zaujal. Babenco predviedol v rôznych odtieňoch žltej vyvedený film z dusného prostredia preplnenej väznice, kde prirodzená vitalita a horkokrvnosť juhoameričanov neprirodzene zviazaných do mužského prostredia privádza jeho obyvateľov do rôznorodých situácií. ()
Kvalitná sonda do života väzňov v najväčšej väznici v Brazílii. Realita trčí z každého záberu, reálnejší bude už asi len pobyt v samotnej väznici. Film je popretkávaný zaujímavými minipríbehmi väzňov, ktorí svoje osudy rozprávajú novému doktorovi. Distribútor urobil s chybným prekladom dosť veľký podvod na divákoch, ktorí si myslia, že film je o vzbure. Tá zaberie iba posledných 15 min, ale stoja za to. Napriek tomu sa nudiť nebudete.80%. ()
Reklama