Režie:
Christopher NolanScénář:
Christopher NolanKamera:
Hoyte van HoytemaHudba:
Ludwig GöranssonHrají:
John David Washington, Robert Pattinson, Elizabeth Debicki, Kenneth Branagh, Aaron Taylor-Johnson, Michael Caine, Clémence Poésy, Dimple Kapadia (více)VOD (5)
Obsahy(1)
Hlavní zbraní hrdiny akčního sci-fi spektáklu filmového vizionáře Christophera Nolana je jediné slovo - TENET. V temném světě mezinárodní špionáže bojuje o záchranu celého světa. Vydává se na extrémně komplikovanou misi, ve které pro časoprostor neplatí pravidla, tak jak je známe. (Vertical Entertainment)
Videa (5)
Recenze (1 455)
Banální zápletka, ve které dvě postavy (muž a žena s chemií) mluví normálně a všichni ostatní v takových šifrách, aby se dala bez okatých nelogičností rozvinout v dějově ultra-sofistikovaně působící spektákl plný nečekaných situací a nevídaných vizuálních atrakcí. Respektive jedné nevídané atrakce, kdy v jednom záběru běhají jedny postavy dopředu a jiné pozpátku a nevypadá to ani směšně ani divně, ale naopak naotřele a efektně. Nolan se vyznal svému fetišu k časovým paradoxům přehledně a smysluplně v Inception a nyní ho už jenom variuje do jiných teoretických rovin a prolíná jej novými subžánrovými prvky (zde Bondovky). A čím dál více mlží, předstírá, uměle komplikuje a nafujuke kam až to jde, aby vše posunul ještě dál a výš než naposledy a současně lišácky skryl absenci nosného dějového podkladu (jakým byly v Inception sny). Pomrkávání na přemýšlivého diváka hláškami typu “Ty vůbec netušíš o čem mluvím... Odpověď: Ne, ale zní to nesmírně důležitě.” je pak možné chápat jako alibizmus, ale já ho vnímám spíše jako prosbu o shovívavost k vědomým logickým nedostatkům a naopak docenění jeho odvahy a výjimečné žánrové progresivity. TENET je totiž skutečně techno-thriller z jiné dimenze. Poslední scéna s Pattinsonem mi v kontextu s diváckým rozpoložením z filmu, který mě místama málem rozesmál svojí cheesy absurditou, připoměla Caspera Van Diena ve Starship Troopers. A vlastně to bylo to nejlepší, co mě u TENETu mohlo potkat, pokud ho mám mít rád. P.S. Göransson válí, dal tomu říznější a inovativnější tón, než bychom se dočkali od Zimmera (který by byl ale příjemnější pro samostatný poslech). ()
Pro mě nejlepší Nolan od Inception, tedy po deseti letech, ale má to svá "ale". A to nejvýraznější je, že je to taková kanonáda, že se to prostě nedá vstřebat. A tím nemyslím big picture, ten je na konci celkem zřejmý a smysluplný, ale různé detaily v průběhu cesty. Jakou roli měly v celém ději různé vedlejší postavy? Jaké myšlenkové pochody vedly hrdiny v různých místech děje k tomu, že se rozhodli pro plány, pro které se rozhodli? Jak věděli, kam mají jít atp. Všechny dialogy (a že jich tam je!) jsou prostě osekané na výměny zásadních informací, a je toho tolik, že drtivá většina lidí včetně mne, si je nedokáže dost dobře uložit a zapamatovat, natož dát do příslušného vztahu s milionem jiných informací, které zazněly předtím, a milionem dalších informací, které teprve zazní. A nemyslím si, že je to naše chyba. Kdyby měl Tenet na stejné množství děje dvojnásobnou stopáž, užil bych si ho objektivně určitě ještě víc. Takhle na něj budu muset zajít minimálně ještě jednou a doufat, že mi zapadnou i ty dílčí věci. Každopádně po technické stránce je to boží, celkový koncept jakbysmet. Scény, kde se prolíná děj běžící tam i nazpátek, jsou nepodobné jakémukoli jinému filmovému dílu a chvílema jsem si myslel, že mi z toho bouchne hlava. Nicméně přesně tyhlety hračičky já osobně od Nolana chci, takže jsem spokojen velmi, ačkoli chápu lidi, kteří spokojení nejsou / nebudou. Minimálně to, že Nolan fakt moc neumí ženský postavy, je objektivní fakt. PS (spoiler): Vzhledem k tomu, jaká byla motivace "záporáků" (těch neviditelných, ne toho Rusáka), neměli jsme vlastně fandit spíš jim? :) ()
My dva s Chrisem to máme asi tak: on sedí naproti u stolu, s prskáním chrlí konspirační teorie a mává u toho rukama a já sedím za plexisklem, na kterém se zachycují kapičky jeho slin, a s tepem na úrovni spánku s otevřenýma očima mě jeho slova míjejí obloukem a já zívám a dívám se na hodinky, kdy že už bude konec tohoto randíčka, na které chodím jen ze setrvačnosti, a zabíjím čas přemýšlením, jak brutální ekostopu ten jeho cirkusový výstup zanechal. Jeho filmy – a postavy především – jsou prostě studené jak psí čumák. Emocionální zapojení nula, racionální bohužel taky. Interstellar mě sice na podruhé obměkčil, ale po zhlédnutí Tenet odkládám revizi Inception asi o dalších deset let. Dunkerk podruhé vidět netřeba a Tenet leda v příštím životě. Nebo v minulosti, která je budoucnost? 🤷♀️ Mindfuck, vůči kterému jsem frigidní. ()
Nejočekávanější film roku samozřejmě bez problémů splňuje nejvyšší předpoklady co se týče kvality produkce, řemeslné poctivosti i udržování diváka v permanentním zájmu. Díky téměř neutichající hudbě a velmi rychlému střihu utečou dvě a půl hodiny celkem rychle, zároveň však až fyzicky nepříjemně; což je jen jedno z řady propojení stylu a narace, které máme u Nolana tak rádi. Jenže samotná logika světa, z níž vychází i způsob vyprávění příběhu, na první zhlédnutí působí jako takový nedopečený Počátek. Navzdory několika vysvětlovačkám nemám pocit, že bych se v dění orientoval dostatečně na to, abych si jej užil. V tuhle chvíli nevím, čí je to chyba. Nejspíš mě tedy čeká ještě jedna projekce, tentokrát s několika učebnicemi fyziky po ruce. To by nakonec nebyl ani tak velký problém, více mi však vadilo, že jsou hrdinové podáni tak chladně a odtažitě, že mě jejich příběh zas tolik nezajímal. Přidejte si k tomu až marvelovsky videoherní obíhání atraktivních lokací kvůli MacGuffinům, a je jasné, že zatím u mě převládá zklamání. Ale už teď vidím velmi inspirativní motivy, na jejichž prozkoumání se těším. ()
Co se (ne)stalo, .ydžv es enats(en) Počátek koketující s Lipského Happy Endem, Moffatovou ságou o River Song, třetím Potterem a Bratry zpátečníky. Ano, je to nepopiratelně nejblíže "jakože palindromickému Počátku". Sice s rozdílně pojatým narušením reality i času, ale je to opět po filmařské stránce nehorázně vymazlený blockbuster "s lidmi v oblecích v jakože bondovce", který zároveň nenechá běžet mozek na volnoběh. A je to ryze nolanovsky chladné, odtažité, odosobněné, sofistikované, precizní a bezmála až procedurální. Což, byť to tak mnozí ne(u)vidí, není protentokrát nevýhoda, ale přednost. Největší rozdíl, krom až překvapivě časté a měřítkem i nápady dechberoucí akce založené na praktických efektech a kaskadérech, je oproti Počátku nepodání vysvětlující obezličky divákovi. Tam kde Počátek postupně procházel o osvětloval pravidla, tam do nich Tenet skáče (především v závěrečné třetině) po hlavě. Zdroj "mindfuckovitosti" není však ani tak v nepochopitelnosti/neuchopitelnosti onoho konceptu jako spíše v udržení si přehledu v tom všem dění. A že v závěru se ve vražedném tempu (tam pomalu již ani sofistikované audiovizuální obezličky pomáhající divákovi nestíhají) jede v tolika rovinách a plánech, že to až zahlcuje smysly, to na celkové pochopitelnosti pranic nemění. PS: Nolan prostě musí zadaptovat Sweterlitschův "The Gone World", to mi nikdo nevymluví. ()
Galerie (75)
Zajímavosti (65)
- První film Christophera Nolana od Batman začíná (2005), na němž nespolupracoval se střihačem Leem Smithem, který se zrovna musel věnovat filmu 1917 (2019). Nahradila ho Jennifer Lame, která je známa díky filmům Manželská historie (2019) nebo Děsivé dědictví (2018). (Bawnjourno)
- „Byly dny, kdy jsem nemohl vstát z postele. Po pár týdnech natáčení jsem měl obrovské obavy, že film nedokážu dokončit. Ale nikomu jsem to nechtěl říct, protože jsem byl odhodlán pro ten film zemřít,“ řekl s nadsázkou herec John David Washington (Protagonista). (SONY_)
- Není to poprvé, co Christopher Nolan nepojmenoval hlavní postavu ve svém filmu. Učinil tak již při svém celovečerním debutu Sledování (1998), kde je hlavní postava oslovována jako „Young man“ („Mladý muž“). Zde je hlavní postava (John David Washington) v titulcích pojmenována jako Protagonista. (MartinS96)
Reklama