Režie:
Petr NikolaevScénář:
Jan NovákKamera:
Martin DubaHrají:
Ondřej Vetchý, Libuše Šafránková, Vladimír Javorský, Jan Zahálka, Jakub Wehrenberg, Klára Botková, Jitka Ježková, Vladimír Dlouhý, Vilma Cibulková (více)Obsahy(1)
Příběh, dobře známý z populárního stejnojmenného bestselleru M. Viewegha, vypráví s ironickým nadhledem a nadsázkou o osudu, který jedné obyčejné rodině připravila léta normalizace. A jak to všechno začalo? Manželům Heleně a Alešovi (ve skvělém podání L. Šafránkové a O. Vetchého) se narodí kluk Kvído. Již okolnosti jeho narození během představení Čekání na Godota jakoby předznamenaly jeho pozdější dráhu. Když je Kvídovi šest let, přijedou ruské tanky a rodina se stěhuje do prvorepublikové vily na Sázavu. Jenže nedostanou celou vilu, ale jen část v zasklené terase, kde je zima jako v „psírně“. Komunistický ředitel skláren Šperk podmiňuje zlepšení jejich situace tím, že se tatínek bude veřejně angažovat. To ale Aleš odmítá. Celou situaci nakonec zachrání Kvído… (Česká televize)
(více)Recenze (500)
Ani u druhého filmu, ke kterému jsem se dnes po delším odstupu vrátil, se mé původní hodnocení neudrželo. Snímek mi zřejmě musel dříve připadat vtipnější, i když nejsem schopen říct proč. Dnes už jsem se příliš nezasmál, když nepočítám některé výborné momenty Libuše Šafránkové, socialistická "realita" byla tak trochu jinde (nepochopil jsem například změnu Alešovy osobnosti po jednom výslechu na StB, vypadal, jakoby se vrátil po týdnu z Lubjanky) a celkově jsem byl spíše zklamaný. 3*- ()
Nezažil jsem tu dobu, ale vím o ní hodně z vyprávění a opravdu to tak kdysi chodilo. Kdo nebyl ve straně nebo se neangažoval, ten měl problémy. Přinejmenším nemohli na vysokou školu, v horším případě skončili ve vězení nebo v pracovních táborech... Samotný film se mi líbil a patří k tomu lepšímu porevolučnímu, ale víc jak na 4 hvězdičky to prostě není. 75%. ()
"Teď se budeš angažovat, až se z toho posereš." Ing. Aleš Vítek chce dobře bydlet a to není ve straně, nestuduje VUML, nemá psa, nehraje fotbal a ani nevěší vlaječky. Das ist ein Skandal. Bylo to zkrátka šílenství přivádět do takového světa vlastní dítě a je to šílenství i dnes. Nicméně Kvido je zábavný, vtipný a jeho glosy se mi líbí. Ta vážnější stránka příběhu mi však zase až tak moc nesedí protože moji rodiče na tom byli za socialismu stejně jako Kvidův otec a přesto jsme slušně žili, bydleli, vlaječky jsme jako jediní v domě nevěšeli a žádný zlý komunista na nás kvůli tomu nedělal bububu. ()
Myslím, že je pošetilé v tomto filmu (knize) spatřovat realistický obraz bolševického režimu. Je to spíš Vieweghova humorně a sentimentálně laděná pocta jeho rodičům, lidem mimořádné důstojnosti a charakteru. Mladý Viewegh v jejich společnosti určitě prožil báječná léta, i když doba byla pod psa. --- Bohužel se zdá, že dospělému Vieweghovi jako spisovateli z toho všeho zůstal pouze neutuchající zájem o sex. ()
Prý „takoví jsme byli“, jak se zpívá v písničce. No já nevím, možná asociální Viewegh s celou jeho rodinou ano včetně všech těch rádoby disidentů. Pokud vím od reálných účastníků, tak ony se ty historky skutečně odehrály poněkud jinak a někdy i v jiných gardech. Hlavně je to zase celé černobílé - pitomý komunista, ztrpčující všem život, rádoby prostý človíček proti mašinérii, a po sametu v roce 1989 z komunisty převlékač kabátů - kolikrát jsme to viděli, až na to, že už se neřekne, že ti komunisté nalezli do Občanského fóra a posléze ODSky... Prostě taková inťošská pražská vize toho, jak jsme „takoví byli“, a většina republiky na to kouká s otevřenou pusou, protože zažili něco jiného. Ještě že Ježková ukáže malé kozy a že v tom hraje Šafránková. ()
Galerie (16)
Zajímavosti (34)
- Ve scéně, kdy Kvido (Jan Zahálka) přiběhne domů, sledují jeho rodiče (Ondřej Vetchý, Libuše Šafránková) v televizi film Kladivo na čarodějnice (1969). (TarzanLesni)
- Na začátku, když rodiče malého Kvida (Jan Zahálka) varují před filmem, který má až tři hvězdičky, jde o Kladivo na čarodějnice (1969). Později, když je Kvidova matka (Libuše Šafránková) na návštěvě u Zity (Emma Černá) v kině, je na plátno promítán Spalovač mrtvol (1968). V obou případech jde však o filmy, které do děje z dobového hlediska nepatří, neboť byly "trezorové". (Prochy38)
- Když soudruh Šperk (Vladimír Javorský) lepí do okna československou vlajku, umisťuje ji na výšku, červenou barvou napravo. V dalším záběru na celý dům můžeme vidět, že v ostatních oknech jsou vlajky červenou nalevo. (tommahol)
Reklama