Režie:
Kar-wai WongScénář:
Kar-wai WongHrají:
Tony Leung Chiu-wai, Maggie Cheung, Roy Cheung, Julien Carbon, Laurent Courtiaud, Rebecca Pan, Ping-Lam Siu, Man-Lei Chan, Pauline SuenObsahy(1)
Příběh se odehrává v šedesátých letech, kdy se do hongkongského bytu nezávisle na sobě stěhují dva manželké páry: novinář Chow se svojí ženou a krásná sekretářka Li-zhen s manželem. Jejich protějšky tráví mnoho času na cestách a tak si Chow a Li-zhen společně zkracují osamělé večery. Dokud se neobjeví podezření na mimomanželské aktivity jejich partnerů. (Hollywood Classic Entertainment (H.C.E.))
(více)Recenze (242)
Jeden z nejúžasnějších milostných příběhů,jaký byl kdy natočen.Vyžaduje si možná trochu zvýšenou vnímavost od publika,ale nebojte se,za ni se vám odmění bohatě. ()
Wong sice příliš nenudí, ale ničím ani nezaujme. - 60 % ()
Filmová lahůdka plná detailů, které samy vypráví příběh. Přehlídka náznaků a gest. Není to sice můj šálek kávy, na můj vkus příliš mnoho náznaků, mnoho skrytých emocí a celek působí chladně až sterilně. Úžasně propracované, elegantní, počínaje šaty , podmanivou hudbou pokračuje a kouřem z cigaret to končí. Avšak stylistická a naprosto stylová stránka filmu je bohužel na úkor příběhu. Je to takové vizuálně krásné, dokonalé a chladné pohlazení filmové dušičky. ()
Můj mood se bohužel při sledování nedostavil a necítil jsem z toho pražádný očekávaný sentiment, natož pak love. Očividně nejen coronavirus neměl nikdy překročit čínské hranice... ()
Hezká kamera a taky hudba - první hoďku pořád stejný motiv, ale zbývající půlhodina už je hudebně vynikající. Jednoduchý děj, místy možná až nudné. Ze začátku mi chvíli trvalo, než jsem se dostal do obrazu kvůli rychlému střihu, který nás přesouval sem a tam, a taktéž kvůli podobným jménům (ale to není chyba filmu, to je hold ta čínština, které nerozumím) Jinak celkem v klidku filmek.... ()
Do tohto poetického citlivo natočeného príbehu sa treba poriadne vtesnať, aby ste si ho mohli aj náležite vychutnať. I keď mi je táto téma zakázanej lásky blízka, mne sa to bohužiaľ nepodarilo. Buď niečo nebolo dobre so mnou, alebo s tým filmom... ()
Kar-wai Wongův příspěvek uchvatí především svým rytmem. Jeho pomalé melancholické tempo spolu s četnými symboly a odkazy vypráví příběh především pomocí hudby a obrazu. Slova jsou tu zredukovaná na nutné minimum, mají především emoční charakter, nikoli informativní. Mezi detaily co se vryjí do paměti jistě patří garderoba hlavní hrdinky, vždy má na sobě obepnuté šaty se stojatým límečkem. Proč? Druhým mementem je neprozrazení identity manžela a manželky. Oba jsou téměř pořád na služební cestě, odcizení tak graduje až do absurdní polohy nedůležitosti jejich tváře, která dle Levinase tvoří ono specificky lidské. Tato sterilita je vyvážena oněmi "nekonečnými" pohledy do tváří hlavní dvojice. Autorovi se do milostného příběhu podařilo přimíchat mikropříběhy nemanželských vztahů šéfa a kamaráda, milostné hrátky tak působí, jako něco naprosto běžné/normální - naši hrdinové tak působí jako přežilé fosílie toužící po věrnosti a lásce, která jakoby přestala existovat. Dalším působivým mikropříběhem je sociální angažovanost domácí. Její neustálé snahy o začlenění hrdinky do rodiny a moralizování, jak se má správná manželka chovat, velmi jemně rýpe do maloměštácké uniformity. To co mě na celém tak vyváženém a harmonickém snímku mrzelo byl závěr, který film rozmělnil do nestejně velkých fragmentů. Režisér nabil zřejmě dojmu příběh dovysvětlit, někdy je ale lepší zakončit vyprávění třemi tečkami. ()
Půvabný poetický film s jemnou kamerou, ladnou hudbou, elegantím střihem šatů s květinovým vzorem na tisíc způsobů, spoustou jemných niancí a mezi řádky nevyřčeného mezi úžasně ladící dvojící. Vítězství formy nad obsahem? Možná částečně, to už si každý musí zodpovědět sám. ()
Když jsem si před filmem četl recenze na csfd, bál jsem se, že Stvořeni pro lásku budou nuda, kde forma vítězí nad obsahem. Jo, forma vítězí nad obsahem - scénář bych možná napsal za hodinku taky :-) Ale jak byl film udělaný, to mě docela vzalo. Snová atmosféra, krásná hudba a láska, která byla cítit z každýho okýnka filmu - to je tak každý režisér neumí. ()
Sila je v spomalených záberoch miňajúcich sa "nešťastne zaľubenych" . Všetko podfarbené vynikajúcim hudobným motívom, ktorý absolutne vyjadruje nenaplnenú lásku. Výtvarne krásne šaty má hlavná hrdinka. Neustále menia farebnosť a vzorky podľa prostredia (akcentuje a dopĺňa intímne stiesnené priestory interiérov) a nálady filmu (vyjadrujú emócie hrdinky). Film je obsahovo, herecky, hudobne a výtvarne krásna báseň na večnú tému nenaplnenej lásky. ()
In the old days, if someone had a secret they didn't want to share... you know what they did? They went up a mountain, found a tree, carved a hole in it, and whispered the secret into the hole. Then they covered it with mud. And leave the secret there forever. (CHOW MO-WAN) ***** Su Li-zhen Chan: Why did you call me at the office today? Chow Mo-wan: I had nothing to do. I wanted to hear your voice. ()
Jeden z těch filmů, který dokazuje, že hongkongský film nemusí být vždy plný ran a kopanců. Delikátní koncentrát nostalgie a vybroušeného stylu. Po obrazové stránce je film opravdu rafinované dílo. Stvoření pro lásku nemají happy end, a nejsou ani filmem, u kterého si úlevně popláčete. Režisér nám však namíchal koktejl emocí, jaké z běžné produkce už málem vyprchaly... ()
Druhé setkání s Kar-wai Wongem a o moc lepší. Křehký příběh se skvělou stylizací, atmosférou, kamerou, hudbou... Šaty paní Chan byly opravdu dokonalé, asi něco takového nutně potřebuji. ()
Mnohé filmy čínskeho režiséra Kar-wai Wonga sa vyznačujú špecifickou atmosférou nočných barov, neónových nápisov, zadymených reštaurácií, dažďa, ospalou pomalosťou deja a komplikovano-jednoduchými a jednoducho-komplikovanými vzťahmi medzi mužmi a ženami. A inak tomu niet ani v prípade tohto kúsku, vydaného v roku 2000, ktorý sa príbehovo začína v prvej polovici šesťdesiatych rokov dvadsiateho storočia v Hongkongu. Pán Chow (Tony Leung) a pani Chan (Maggie Cheung) sú susedmi, ktorých partneri im začnú byť vzájomne neverní. Zhodou okolností sa začnú postupne zbližovať aj pán Chow a pani Chan, ale k ničomu v podstate nedôjde. Ich spoločné stretnutia pozostávajú z nočných návštev reštaurácií či snáh vyrovnať sa s konaním ich partnerov. Režisér Wong vytvára medzi dvojicou fungujúcu chémiu, ale zároveň im vymedzuje presné mantinely, ktoré ani jeden z nich neprekračuje. Namiesto toho sa nachádzajú v rýchlo sa meniacom svete, ktorý ovplyvňuje politické dianie, nová móda (vynikajúca kostymérska práca Williama Changa predovšetkým v prípade šiat - cheongsam postavy pani Chan) či nové technológie (japonský varič ryže). Postavy sú prakticky nútené prispôsobovať sa okolnostiam, nemajú takmer na nič čas, a tým pádom sa nemôže vyvinúť ani čosi viac medzi nimi. Ale práve to v konečnom dôsledku posúva príbeh dopredu a necháva vyniknúť ako herecké výkony hlavnej dvojice, tak aj spomenutú atmosféru, ktorá je (aj) tu tým najlepším, čo režisér Wong divákovi ponúka. Aj keď je potrebné povedať, že príbeh ako celok je v tomto prípade skôr priemernou záležitosťou, predovšetkým vďaka svojej atmosfére večnej nočnej ospalosti, ktorá láka človeka k tancu s partnerkou na pomalú hudbu v zadymenom bare s blikajúcimi neónmi, ide o dielo, ktoré sa príjemne sleduje. Faa yeung nin wa alebo In the Mood for Love dokazuje, že režisér Kar-wai Wong vie viac než dobre prepojiť špecificky ladenú atmosféru s romanticko-dramatickými príbehovými rovinami, ktoré viac ako "slaďáky" predstavujú skôr neutešenú realitu bytia jednotlivcov v medziľudských a partnerských vzťahoch. ()
úžasná a podmanivá vizuálna stránka, kde atmosféra sála k divákovi a v kombinácii s hudobným motívom dodáva nádych svojskej nálady. ťažko tomuto solitéru len tak niečo vytknúť. závisí či máte mood for love :) ()
Nádherné! Doporučuji film zhlédnout s milovanou osobou po svém boku,zážitek se pak ještě mnohokrát znásobí. ()
Jak já mám ráda onu palčivou filmovou poézii, nevyřčená slova, která dusí a svírají na hrudi, dokonalé malířství na plátně filmovém, letmé doteky, nároky kladené na diváka v ne tak úplně dovyřčeném příběhu, který se možná stal a možná taky nestal.. na konci vždycky brečím jak želva, OST tak dokonalé, že má neustále čestné místo v mé MP3. 100%. A šestá hvězda, marulinky soukromá, k tomu. ()
tragické. (ne filmařsky) ()
Je to hodně jiné, moc krásná kamera a moc krásná ukázka toho, jak se dá minimalisticky vyprávět příběh. On sám o sobě ten děj je v podstatě o ničem, ale ničemu to nevadí, protože ta chemie mezi nimi krásně funguje a není potřeba moc slov. Jednou za čas je dobré si dát jiný, tak trochu hodně intelektuální film. ()
Formálně úchvatné. Práce s obrazem, atmosféra, hudba, to vše je dokonalé. Bohužel vlastní obsah (příběh) trochu za tímhle vším pokulhává. ()
Reklama