Režie:
Zdeněk JiráskýScénář:
Josef KurzKamera:
MCCHudba:
Katarína MálikováHrají:
Mikuláš Bukovjan, David Uzsák, Alexandra Borbély, Marek Geišberg, Vladimír Hauser, Marek Pospíchal, David Punčochář, Peter Šimun, Luboš Veselý, Éva Bandor (více)VOD (5)
Obsahy(1)
Kryštof mezi mnichy uprchl nejen pro víru k Bohu, ale i před konflikty s otcem a politickými poměry po únorovém puči. Vedle mnišského života je také jedním z posledních článků řetězu, který převádí pronásledované komunistickým režimem přes hranice do Německa. Při jednom z nočních návratů z hranice je svědkem brutálního zásahu policejních složek proti skupince studentů a téže noci je zlikvidováno i společenství mnichů, s nímž žije. Místo, do něhož vkládal své naděje i víru, je zničené. Kryštofův zoufalý útěk od hranic je místopisem tehdejšího Československa, útěkem rozvrácenou „odsunutou“ krajinou i marným hledáním internovaných bratří. V situaci bezradného štvance se mu dostane pomoci ve statku Johany na okraji pošumavské vesnice. Její rodina odmítla kolektivizaci – otec spáchal sebevraždu, bratr byl poslán do dolů. Johana ukryje Kryštofa ve stodole, ale ve chvíli, kdy oba vnímají naději a vzájemnou blízkost, jsou svědky brutálního zabrání jejího hospodářství. Mají poslední šanci, že přejdou přes ještě nezadrátovanou hranici… (Bontonfilm)
(více)Videa (2)
Recenze (33)
Kryštof - mnich, který unikne likvidaci kláštera StB, aby pak započal úprk komunistickým Československem padesátých let. Dobový film se solidním vizuálem, scénářem, atmosférou, hudbou a přesto to českými kiny prolétlo úplně bez povšimnutí. Za mne nevyužitý potenciál, kdy to mohla být napínavá strhující "akční" jízda a v několika momentech to i tak vypadalo, ale jako celek to pro atraktivnost diváka bylo zpomalované a nedrželo to moc pohromadě. Škoda, protože přesně takové filmy se mají točit. ()
Podle dlouhých, klidných scén, jimiž si film nevtíravě buduje úvod do děje, jsem očekávala mnohem propracovanější, hlubší drama, jež by se odehrávalo v Kryštofově nitru i ve světě kolem něj, na duševní, duchovní i světské rovině, individuální i společenské. A podle anotací také film, který tematizuje nelehké osudy Božích služebníků v éře komunismu na přelomu čtyřicátých a padesátých let. Jenže filmu brzy dojde dech, ani o jediné postavě, včetně té hlavní, se nedozvíme nic než pár kusých informací, které si ještě Kryštof s otcem vyměňují při setkání tak nejapně, že je jasné, že to dělají jen kvůli scénáři, a místo o pronásledování duchovních se z toho na chvíli stává film o mládeži a jejích starostech v napjaté době, kdy se lámou charaktery, aby se to někdy ve třetí čtvrtině přepnulo do povrchní zkratovité nápodoby Všech dobrých rodáků... Přičemž jak filmu dochází čas, přibývají lapsy ve scénáři i dramaturgii, a jak byla první čtvrtina vtahující a budící velká očekávání, poslední je už vyloženě nekoukatelně zbrklá a odbytá a budí jen rozčarování. Febiofest, Slovanský dům *~ ()
⚪Slušný prúser. A to je vo filme pekná kopa známych hercov.⚪Nedostatok dialógov či akéhokoľvek hovoreného slova tu nie je nijak ospravedlnený, postavy nedokážu (alebo je to vina režiséra) vyjadriť mimikou skoro žiadne emócie, a aj hlavná postava, ktorá za celý film povie asi 10 viet je úplne nefunkčná. Tak by sa vlastne dal popísať film jedným slovom - nefunkčný.⚪V takýchto prípadoch si divák uvedomí, koľko talentu a schopností vyžaduje, ak tvorca (scenárista) napíše text, v ktorom sa skoro vôbec nerozpráva a ťažisko stojí na výraze, prípadne pohľade, spôsobe, štýle kamery a výsledný produkt funguje. Pretože tu bola snaha napodobniť niektoré ,,tiché" reflexívne kúsky, no ako celok to zostalo iba pri snahe.⚪Nefunkčnosť sa zračí aj na hlavnej postave, to, že je pôvodne neherec nie je na škodu, nie je aspoň poznačený žiadnymi maniermi a hereckými návykmi, no, bohužiaľ, tento pán nie je poznačený ani talentom na herectvo. Celú stopáž filmu tak len viac-menej bezducho čumí (ale toto môže byť zase spôsobené aj režisérom), občas sa snaží prejaviť akú-takú emóciu. Niektoré pasáže napr. v lesoch sa zase spracovaním ponášajú na Bebjakovu Správu, ktorá tiež brnkala na artovú reflexívnu strunu a tiež sa to minulo účinku. Načo je uchádzajúca kamera, keď nemá čo ponúknuť - niektoré zábery pôsobia samoúčelne, niektoré štýlom ,,nakrútime to a kritici už vymyslia, čo sme tým mysleli." Už v polovici stopáže sa snímok zdá dejovo prázdny, postavy chodia od jedného stanoviska k druhému, no žiadne akoby nemalo svoj význam, skutočný dôvod, prečo sa na všetky scény máme ako divák pozerať. Samotný záver potom už vyslovene stratí zmysel a všetko sa zvezie na bezpečných fatalistických vodách, pričom ako celok divákovi neprinesie zhola nič. O akýchsi historických poznatkoch, sonde do Akcie K a podobne si už divák môže nechať úplne zdať.⚪Akcia K a samotný proces kolektivizácie sú zaujímavým dejinným míľnikom, o ktorom sa v kinematografii veľa nehovorí, no ak sa o ňom má hovoriť takýmto spôsobom, tak to potom nech sa o ňom len učí na hodinách dejepisu. Sklamanie až bieda.⚪ ()
Působilo to na mne dojmem, že někdo vymyslel začátek a konec a pak přemýšlel, co všechno musí přidat, aby to stačilo na celovečerní film. Takže tu máme nepřehledné putování jedné postavy, o které toho na konci víme skoro totéž jako na začátku. To je pak těžké se na ni nějak napojit. Spousta scén mi připadala, že už jsem je někde viděl, jiné zase nikam nevedly. Nakonec jsem se skoro divil, že jsem to dokoukal. ()
Zdeněk Jiráský obdržel dekádu nazpátek Českého lva za nejlepší režii za snímek Poupata. Po snímku V Tichu a televizním filmu Bůh s námi - od defenestrace k Bílé hoře se jeho dalším celovečerním filmem poté stává snímek Kryštof, jenž pojednává o událostech Akce K. Proslulá nezákonná likvidace klášterů je další nemilou tečkou na pozadí Železné opony, která by jistě mohla sloužit k silnému snímku. Nikdy není dost připomínat si nemilé události minulosti a aspoň občas si říct, že dnes je alespoň v něčem líp. Z Kryštofa člověk odejde zasažen, ovšem především právě díky faktu, že jde o zpracování skutečných tragických událostí. Film sám o sobě by chtěl jistě diváka zasáhnout na pravém místě, tak snadné to ovšem není. Kryštof měl rozhodně potenciál být neskutečně silným zážitkem. Jenomže celou dobu tak trochu klouže po povrchu. K postavám se těžko hledá vztah, protože se o nich člověk dozví pramálo v pouhých náznacích. Například se v průběhu útěku hlavní hrdina setkává se svým otcem. Je naznačeno, že se nerozešli v dobrém a je také naznačeno proč. Jenomže tohle setkání po delší době nakonec nikam nevede. Stejně jako v podstatě celé putování dvou hlavních hrdinů při snaze zmizet přes hranice. Dva hrdinové potkají spousty postav, ze setkání ovšem nic nikam nevede. Obstojně se pracuje s atmosférou. Uvědomělý člověk si jasně uvědomí, co Kryštofa a Cyrila čeká, z prohlídky dokladů ve vlaku tak slušně mrazí. Je jen škoda, že Kryštof nemá jasně danou atmosféru, spousta scén skutečně nikam nevede a v součtu celé putování působí strašně zmatečně. V nedávném Nabarveném ptáčeti též hlavní hrdina navštěvoval různé zastávky a potkával zde různá individua, většinou ovšem z oněch kapitolek šlo ovšem něco vypíchnout, setkávání s různými postavami mělo nějaký smysl. V Kryštofovi nic takového není. Film se delší dobu odkládal kvůli nedostatku financí. Nakonec na jeho realizaci došlo, ve filmu je ovšem částečně poznat, že těch peněz pořád nebylo dost. To ovšem neznamená, že by dobová výprava či kostýmy byli špatné. I na kameru umělce MCC se kouká hezky, výjimkou je snad akční scéna na hranicích, která je natočena tak roztěkaně, že v ní prakticky nic není vidět. Tvůrčí záměr? Dost pravděpodobné, přesto ovšem zamrzí, že se z tohoto zásadního momentu ve filmu nedokázalo vytáhnout více. Na moment na hranicích poté navazuje jeden stěžejní moment, který částečně otřese morálním kompasem hlavního hrdiny i přesto, že daný čin není jeho chyba. V tomto ohledu se vyskytuje jeden stěžejní problém. Postavu Kryštofa jde těžko definovat. Což neznamená, že by Mikuláš Bukovjan ve své roli nebyl v rámci možností solidní. Jde spíše o to, že se ze začátku Kryštof vykresluje jako prosťáček, který by si na místě mohl podat ruku s takovým Forrestem Gumpem. Postupem času se ovšem Kryštof začíná vykreslovat tak trochu jinak, přeskakuje tak mezi oním prosťáčkem a dostatečně uvědomělým chlapcem. Dostatečnou oporou je mu alespoň postava Cyrila v podání Davida Uzsáka. Mezi těmito dvěma hlavními hrdiny je snadné vykreslit jasné paralely, které z nich dělají dvojici, která se doplňuje. Bukovjan i Uzsák jsou sami o sobě fajn, scénář jim ovšem moc nepomáhá. Film by chtěl stěžejně vyprávět o Akci K, následcích a především o těžké době. V několika momentech se ovšem film od tohoto odvrací a pokouší se skutečně vydat trochu jiným směrem, čímž přichází o to stěžejní. Ve vykreslování jednotlivých postav je poté poznat, že jsou ty postavy vlastně tak trochu černobílé. Jiráský dokáže v první polovině zaujmout, po scéně v kině to ovšem celé definitivně působí uspěchaně a a v součtu bez žádné dohry. A nepříliš povedené postsynchrony a fakt, že je někdy postavám těžké rozumět tomu též dvakrát neprospívá. Film o těžkých časech za dob železné opony vzniklo dost, spousty z nich má přitom větší tah na branku než Kryštof. Určitě to mělo potenciál a v součtu to má dost kladných aspektů, ve finále si ovšem v mnoha momentech sám podráží nohy. Je to obrovská škoda, protože se na Kryštofa nedá vyloženě nadávat....... () (méně) (více)
Galerie (27)
Zajímavosti (3)
- Východiskem pro film Kryštof je Akce K z dubna 1950, během níž komunistický režim přepadl a obsadil mužské kláštery v tehdejším Československu. (Bontonfilm)
- Film se natáčel na Šumavě v oblasti Teplé Vltavy, Hůrky, Mouřence, Novohradských hor, Hořic na Šumavě, v Brdech, ale také v Praze v kostele Nejsvětějšího srdce Páně, Ratajích nad Sázavou, Hracholuskách, v plzeňské Měšťanské besedě, v Liberci – na nádraží Horní Růžodol, okolí Písku, ve Slovenském středohoří, Krňanech apod. (Česká televize)
- Scénář filmu byl oceněn v soutěži FILMOVÉ NADACE v roce 2016. (NADACE)
Reklama