VOD (3)
Obsahy(1)
Co dělá člověka… člověkem? Pixar Animation Studios uvádí celovečerní film Duše, ve kterém se představí středoškolský učitel hudební výchovy Joe Gardner (v původním znění Jamie Foxx), který dostane životní šanci hrát v proslulém jazzovém klubu. Jeden chybný krok ho však přenese z ulic New Yorku do Neznáma před, což je fantastické místo, kde čerstvě narozené duše získávají před vstupem na Zemi vlastnosti, návyky i zlozvyky. Joe však na svém životě lpí a tak spojí síly s duší číslo 22 (v původním znění Tina Fey), která však vůbec nechápe, čím je zrovna lidský život tak výjimečný. A jak se Joe zoufale snaží duši číslo 22 vysvětlit, co je na životě tak skvělé, sám získává odpovědi na otázky, které si sám nesčetněkrát kladl. (Falcon)
(více)Videa (6)
Recenze (428)
Nezvyknem dávať animákom odpad! no tu sa nedalo inak. Pixar tu jednoducho sklamal a v pandemickej dobe priniesol na plátno svoj neštandardne nekvalitný animák, ktorý má kopu chýb. Duša nie je pôvabný a elegantný snímok s dojemným príbehom, nad ktorým sa divák pozastaví. Ide tu totiž o klasickú detskú vymývačku a nie o inteligentné vyprávanie, ktoré pobaví a to všetko bez ohľadu na vek. Že je animácia podarená, je samozrejmosť. Do hrobu to potom všetko uzatvára suchý hudobný doprovod, za ktorý tvorcovia dostali Oscara pravdepodobne len za to, že to bolo o černochovi, ako je to zvykom pri Oscaroch. Ešte šťastie že tento animák sa dostal do kín počas lockdownov. (29.11.2021) ()
Já jsem více než spokojená. Hodně mě to překvapilo, velice originální, chytrý, milý, dojemný, vtipný a hodně dospělý animák. Nicméně si myslím, že Duše je filmem určený více pro dospělejšího diváka než pro děti. Spoustu věcí děti nepochopí a obávám se, že se místy můžou i nudit. Já si film opravdu hodně užila, opravdu chválím Pixar, že se nebojí pouštět do těchto originálních animovaných filmů ()
Vypadá to, že mnozí diváci se chytli do podobné pasti, jako hlavní hrdina - čeká na něco velkého, co jeho život změní, přitom si neuvědomuje, že každý den lze zažít neobvyklé věci, jen jde o to správně se dívat. Stejně tak je to s filmem - pomalu od od každého druhého bychom chtěli převratné věci a vymazlený, vtipný a promyšlený snímek, ke kterému by nemuselo být větších výhrad, tím zbytečně shazujeme. Škoda. Narozdíl od ostatních jsem se více nudil u nebeských pasáží, než na Zemi a to je u mě u Duše jediný zápor. 90%. ()
Další pixarovka, jejíž příběh lépe ocení spíš dospělejší část publika. Příběh samotný sice není tak výborný jako u nedávného V hlavě, ale to bych snad nebral jako výtku. Pixar si prostě nastavil laťku hodně vysoko. Technické provedení je samozřejmě opět dokonalé, přičemž bych se vzhledem k tématu rád zastavil u hudby. Zavedená dvojice Trent Reznor a Atticus Ross mi totiž k filmu o jazzovém hudebníkovi moc neseděla. Ale ve výsledku jejich muzika k sobě s jazzovými improvizacemi Jona Batisteho pasovala dokonale. A samozřejmě, pokud by všechna hudba vycházela z jazzu, tak by to ve filmu nevyniklo. ()
Galerie (19)
Photo © Walt Disney Pictures
![Duše - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/164/896/164896484_c331ef.jpg)
Zajímavosti (35)
- Keď sú Joe a 22 v metre, 22 (v Joeovom tele) nájde pod sedadlom šálku s nápojom vo vnútri. 22 hovorí: „Veríš tomu? Je poloplná!“ Odkazuje tak na osobnostnú otázku, či je pohár poloplný alebo poloprázdny, a naznačuje novoobjavený optimizmus 22. (Weezy22)
- Meno postavy „22“ je odkazom na paradox Hlava 22. V takom prípade jediný spôsob, ako zistiť, že život stojí za to žiť, je žiť ho. (Weezy22)
- Po závěrečných titulcích je k vidění krátká scéna. (Rominator)
|| [VIDĚNO 26.12.2020] || "Na Počátku nejde zabít duši. K tomu přece slouží život na Zemi." "No nekecej." ________ Při sledování tohoto fascinujícího animáku ve mně neustále rezonovala otázka "Jak to ten Pixar do píči dělá, že mě dokáže pokaždý tak dokonale emočně rozjebat?" ...... Snímek 'Duše' je takový symbolický klimax tvůrčí inovace a vypravěčských motivů studia Pixar. Pixar nás totiž ve svých kultovních dílech již dříve přesvědčil, že auta mají duši, zvířata mají duši, hračky mají duši, příšerky mají duši, dinosauři mají duši, ale i emoce mají duši - a nyní se zde zaobírá velmi podobným a neméně originálním tématem - že i duše mají duši. Takže i tady opět není o čem. 'Duše' je snad ze všech relevantních hledisek bravurně melancholicky koncipovaná, vizuálně jímavá, emocionálně imerzní oslava černošské muziky, která v sobě skrývá neskutečně mnoho implicitních stimulů i surreálných abstrakcí, a jež je dokonalá snad ve všech dílčích intencích. Jenže tohle není jen tak ledajaký fantazijní animák. Ať už jde o využití ezoterických témat (spirituální cestování či astrální projekce), anebo famózní ambientní soundtrack od dua Trent Reznor & Aticus Ross - který perfektně umocňuje nejen vzájemný vztahový peripetie protagonistů a neustále se zintenzivňující napětí, ale taky onen spirituální trip do nitra lidského bytí - to vše a nejen to dělá z 'Duše' nesmírně subtilní transsubjektvní alegorii o tom, že nám život uniká mezi prsty, aniž bysme si to mnohokrát uvědomovali. To, co se zde tvůrci skrze existenciální paralely snaží divákům sdělit, je reakce na náš současný disociativní způsob života, v němž se hekticky ženeme za materiálními zbytečnostmi, zatímco naše duševní zdraví akutně strádá. Tuhle analogii lze naprosto bezproblémově využít k momentální pandemii, která odhalila nejniternější lidský démony, a na světlo vyhřezla naši nejniternější podstatu - že dáváme přednost komfortním lžím před trpkým políčkem pravdy, přestáváme se radovat z maličkostí, pomalu začínáme pohrdat vzájemnými sociálními interakcemi, a sobeckost pro nás má již větší cenu než empatie. Je proto až neuvěřitelně rafinovaný, jak trefně tvůrci implementovali do této animované tragikomické mozaiky tolik životních pravd, stereotypů, miskoncepcí, deziluzí, a posléze je zaobalily do klubka neutuchající naděje...... Tyhle sofistikovaný aspekty dělají z 'Duše' nesmírně inspirativní dílko, který si zaslouží nejenom celosvětový renomé, ale zejména enormní uznání všech generací a věkových kategorií. Již nějakej ten pátek jsem prostě neviděl tak dojemnou alegorii o vůli odpouštět, vůli poskytnout druhé šance, a v neposlední řadě vůli darovat vlídnost vůči ostatním. Pixar jednoduše překonal sám sebe - a já stále nedokážu pochopit, jak ze mě pokaždý dokáže tak efektivně vyždímat hektolitry slz - poněvadž 'Duše' mě zasáhla do duše způsobem, který já prostě nedokážu vysvětlit, natožpak pochopit. O to víc mě sere, že téměř rok po premiéře jsem ke snímku teprav napsal komentář, kterej víceméně má hlavu i patu; nebo si to alespoň myslím. A vy si mezitím běžte přečíst nějaký filozofický pamflet od Nietzscheho, Bukowskiho, Marca Aureliua, anebo Žižka...... // VERDIKT: váhal jsem nad hodnocením 9,4 - ale to je šumák; tohle je tak unikátní žánrový milník, že uděluju 10 duší z 10. Pomyslná tečka za rokem 2020, a jedna z nejlepších pixarovek, ne-li přímo nejlepší // PS: Pakliže se duše Dvaadvacítky doopravdy dostala do Číny, určitě bych uvítal pokračování s názvem 'Duše 2: Balada o Uyghurech'. Jo a s hippie kapitánem bych klidně strávil celej svůj posmrtnej život :))) ________ "Škola je ztráta času." "Samozřejmě. Jak mi jednou říkal můj mentor George Orwell: Státem financované vzdělávání je jako chrastění klackem uvnitř kyblíku se splaškama. Studijní osnovy vládnoucí třídy potlačují různorodost názorů." "Přesně!" 💙💙💙💙 () (méně) (více)