VOD (3)
Obsahy(1)
Co dělá člověka… člověkem? Pixar Animation Studios uvádí celovečerní film Duše, ve kterém se představí středoškolský učitel hudební výchovy Joe Gardner (v původním znění Jamie Foxx), který dostane životní šanci hrát v proslulém jazzovém klubu. Jeden chybný krok ho však přenese z ulic New Yorku do Neznáma před, což je fantastické místo, kde čerstvě narozené duše získávají před vstupem na Zemi vlastnosti, návyky i zlozvyky. Joe však na svém životě lpí a tak spojí síly s duší číslo 22 (v původním znění Tina Fey), která však vůbec nechápe, čím je zrovna lidský život tak výjimečný. A jak se Joe zoufale snaží duši číslo 22 vysvětlit, co je na životě tak skvělé, sám získává odpovědi na otázky, které si sám nesčetněkrát kladl. (Falcon)
(více)Recenze (428)
Já jsem více než spokojená. Hodně mě to překvapilo, velice originální, chytrý, milý, dojemný, vtipný a hodně dospělý animák. Nicméně si myslím, že Duše je filmem určený více pro dospělejšího diváka než pro děti. Spoustu věcí děti nepochopí a obávám se, že se místy můžou i nudit. Já si film opravdu hodně užila, opravdu chválím Pixar, že se nebojí pouštět do těchto originálních animovaných filmů ()
Mimoriadne ambiciozne, ale bohuzial aj trochu rozbite. To rozkrocenie medzi dospelym a detskym filmom tomu ubera na posobivosti prveho a zabavnosti druheho. Ale inak aj tak spicka. Silne temy, originalne vytvarne riesenia aj rychle tempo (ked to skoncilo, tak som myslel, ze som v 40. minute) z toho robia vyborny film. Ale naviazanost na postavy nefungovala stopercentne a vlastne ide o jednu z troch pixaroviek, ktora ma nedokazala rozplakat. Je to omnoho silnejsie v myslienkovej, nez emocnej rovine. 8/10 ()
Mělo to tu správnou duši, takže přestože jsem si ve skrytu duše přál film odstřelit. Nešlo to. S blížícím se koncem, přestože jsem dobře věděl jak to celé nakonec dopadne jsem byl víceméně dojaty, tím jak to Pixar zase dovedně uklohnil. 70% ()
Tentokráte za očekáváním - více než kdy jindy je na tom bolestivě znát, jak se tvůrci prostě musí vydávat cestou kompromisu. Ryze dospělácká látka je permanentně ředěna dětskou perspektivou, která neslouží dějové soudržnosti tak hladce jako dříve. Jen považte: Coco poslalo do symbolického světa existenciálních myšlenek normálního malého chlapce, který dováděl ve vizuálně strhujícím prostředí a vše se učil svou vlastní dětskou optikou. V hlavě zase mělo legrační smyšlené protagonisty, které prováděly myšlenkově hutným příběhem ve stylu fantastických cirkusových atrakcí. Duše má ale dospělého lidského protagonistu, u něhož se zkrátka počítá s vyzrálejším pohledem na svět a který zůstává dospělým i v rámci duševního pobytu v symbolickém prostředí. A prostě je znát, že ten film je stavěný spíše pro dospělé, přičemž mu logicky škodí, že se odvíjí docela očekávanými cestičkami a končí tak nuceně a bezkonfliktně. Aranžmá originálního světa je opět skvělé a příběh se příjemně sleduje, jen logicky nemůže být tak zábavný a neurvalý, ani tak silně inspirativní, když všechno střílí až moc univerzálně dovnitř pevné rodinné pohody. Není to špatný film, je jen nedotažený a tak nějak uspěchaný, což je u Pixaru dost zarážející. 70% ()
Oduševnělé a děkuji opět Pixaru! ()
Nezvyknem dávať animákom odpad! no tu sa nedalo inak. Pixar tu jednoducho sklamal a v pandemickej dobe priniesol na plátno svoj neštandardne nekvalitný animák, ktorý má kopu chýb. Duša nie je pôvabný a elegantný snímok s dojemným príbehom, nad ktorým sa divák pozastaví. Ide tu totiž o klasickú detskú vymývačku a nie o inteligentné vyprávanie, ktoré pobaví a to všetko bez ohľadu na vek. Že je animácia podarená, je samozrejmosť. Do hrobu to potom všetko uzatvára suchý hudobný doprovod, za ktorý tvorcovia dostali Oscara pravdepodobne len za to, že to bolo o černochovi, ako je to zvykom pri Oscaroch. Ešte šťastie že tento animák sa dostal do kín počas lockdownov. (29.11.2021) ()
Chybí tomu ta správná dávka emocí, která by Duši povýšila na další level a to je veliká škoda. U posledních Pixarovek (Coco, Toy Story 4, Frčíme) jsem si už zvykl, že mě v úplném závěru čeká emocionální bomba, která mě pošle do kolen, ale nejnovějšímu přírůstku legendárního studia tak silná tečka zkrátka chybí, přestože k tomu samotná látka tak vybízí. Není však třeba věšet hlavu… Přestože Pixar tentokrát nedokázal namixovat ambiciózně seriózní koncept s čistokrevnou zábavou, stále se můžeme těšit jak z další demonstrace technické dokonalosti, tak i z řady vizuálních a scénáristicky svěžích nápadů, a to v tomto případě bohatě stačí. Nechme stranou rozjímání nad tím, proč se to tváří jako animák pro děti (slušela by tomu spíše hraná forma s propracovanějším backgroundem) a přijměme fakt, že Pixar tentokrát na prcky tak trochu sobecky zapomněl. My na tom kdovíjak netratíme :-) 7/10 ()
Nebudem chodiť okolo horúcej kaše, ale napíšem to hneď. Veľa ľudí to chváli, ale ja som to tam nenašiel. Pixarovky mám rád, ale toto ma od začiatku úplne nestrhlo, taktiež hlavná postava si ma nezískala. Nemôžem povedať, že by som sa nenudil, vyložene nudnú scény tu nie sú, je tu kopec pozoruhodných a vtipných situácii, ale ako celok si ma to nezískalo. Pete Docter stál aj za chváleným animákom Hore a k tomu som si tiež nevedel nájsť cestu a nezískal si moje sympatie. Duša je na tom podobne, zaujímavá príbehom, ale postavy ma nezaujali, tak ako v jeho predošlých rozprávkach, V hlave alebo Príšerky s.r.o. 70% - 3* ()
|| [VIDĚNO 26.12.2020] || "Na Počátku nejde zabít duši. K tomu přece slouží život na Zemi." "No nekecej." ________ Při sledování tohoto fascinujícího animáku ve mně neustále rezonovala otázka "Jak to ten Pixar do píči dělá, že mě dokáže pokaždý tak dokonale emočně rozjebat?" ...... Snímek 'Duše' je takový symbolický klimax tvůrčí inovace a vypravěčských motivů studia Pixar. Pixar nás totiž ve svých kultovních dílech již dříve přesvědčil, že auta mají duši, zvířata mají duši, hračky mají duši, příšerky mají duši, dinosauři mají duši, ale i emoce mají duši - a nyní se zde zaobírá velmi podobným a neméně originálním tématem - že i duše mají duši. Takže i tady opět není o čem. 'Duše' je snad ze všech relevantních hledisek bravurně melancholicky koncipovaná, vizuálně jímavá, emocionálně imerzní oslava černošské muziky, která v sobě skrývá neskutečně mnoho implicitních stimulů i surreálných abstrakcí, a jež je dokonalá snad ve všech dílčích intencích. Jenže tohle není jen tak ledajaký fantazijní animák. Ať už jde o využití ezoterických témat (spirituální cestování či astrální projekce), anebo famózní ambientní soundtrack od dua Trent Reznor & Aticus Ross - který perfektně umocňuje nejen vzájemný vztahový peripetie protagonistů a neustále se zintenzivňující napětí, ale taky onen spirituální trip do nitra lidského bytí - to vše a nejen to dělá z 'Duše' nesmírně subtilní transsubjektvní alegorii o tom, že nám život uniká mezi prsty, aniž bysme si to mnohokrát uvědomovali. To, co se zde tvůrci skrze existenciální paralely snaží divákům sdělit, je reakce na náš současný disociativní způsob života, v němž se hekticky ženeme za materiálními zbytečnostmi, zatímco naše duševní zdraví akutně strádá. Tuhle analogii lze naprosto bezproblémově využít k momentální pandemii, která odhalila nejniternější lidský démony, a na světlo vyhřezla naši nejniternější podstatu - že dáváme přednost komfortním lžím před trpkým políčkem pravdy, přestáváme se radovat z maličkostí, pomalu začínáme pohrdat vzájemnými sociálními interakcemi, a sobeckost pro nás má již větší cenu než empatie. Je proto až neuvěřitelně rafinovaný, jak trefně tvůrci implementovali do této animované tragikomické mozaiky tolik životních pravd, stereotypů, miskoncepcí, deziluzí, a posléze je zaobalily do klubka neutuchající naděje...... Tyhle sofistikovaný aspekty dělají z 'Duše' nesmírně inspirativní dílko, který si zaslouží nejenom celosvětový renomé, ale zejména enormní uznání všech generací a věkových kategorií. Již nějakej ten pátek jsem prostě neviděl tak dojemnou alegorii o vůli odpouštět, vůli poskytnout druhé šance, a v neposlední řadě vůli darovat vlídnost vůči ostatním. Pixar jednoduše překonal sám sebe - a já stále nedokážu pochopit, jak ze mě pokaždý dokáže tak efektivně vyždímat hektolitry slz - poněvadž 'Duše' mě zasáhla do duše způsobem, který já prostě nedokážu vysvětlit, natožpak pochopit. O to víc mě sere, že téměř rok po premiéře jsem ke snímku teprav napsal komentář, kterej víceméně má hlavu i patu; nebo si to alespoň myslím. A vy si mezitím běžte přečíst nějaký filozofický pamflet od Nietzscheho, Bukowskiho, Marca Aureliua, anebo Žižka...... // VERDIKT: váhal jsem nad hodnocením 9,4 - ale to je šumák; tohle je tak unikátní žánrový milník, že uděluju 10 duší z 10. Pomyslná tečka za rokem 2020, a jedna z nejlepších pixarovek, ne-li přímo nejlepší // PS: Pakliže se duše Dvaadvacítky doopravdy dostala do Číny, určitě bych uvítal pokračování s názvem 'Duše 2: Balada o Uyghurech'. Jo a s hippie kapitánem bych klidně strávil celej svůj posmrtnej život :))) ________ "Škola je ztráta času." "Samozřejmě. Jak mi jednou říkal můj mentor George Orwell: Státem financované vzdělávání je jako chrastění klackem uvnitř kyblíku se splaškama. Studijní osnovy vládnoucí třídy potlačují různorodost názorů." "Přesně!" 💙💙💙💙 () (méně) (více)
Peter Docter ukazuje, že je jednoznačne jeden z najzaujímavejších režisérov svojej generácie a po Inside Out a Coco opäť raz servíruje mimoriadne originálny príbeh, ktorý pracuje na viacerých úrovniach a vie tak zaujať od najmenších až po najstarších. Vymenúvať všetky tie geniálne nápady, ktorý Soul obnáša, by bolo zbytočné a siahodlhé. Dajte mu už niekto regulérneho (nie len animovaného) Oscara. Toto je lepšie než veľká väčšina filmov bežne nominovaných na hlavnú cenu. ()
Soul je (právem) oceňovaný za to, že má velmi originální koncept... bohužel mě ale příliš nebavil, nějak se mi prostě netrefil do vkusu. Jako téměř každá pixarovka umí hezky zabrnkat na emocionální strunu a film je místy dojemný. Nápady a celkově vytvořený svět, ve kterém je "život po životě" jakýmsi moderním korporátem cíleným na pozitivitu a efektivitu (ale bez všech těch negativních věcí, které existují v reálném životě), je docela zajímavý, ale vůbec jsem se do něho ani do příběhu jazzmana nedokázal ponořit. Nepomohlo mi ani že ve filmu dabují mí oblíbenci Richard Ayoade a Graham Norton. Každopádně vizuálně je film pěkný a cením ochotu zkusit něco jiného. (6/10) ()
Pixarovka, ktorú skôr docenia dospelí, než deti. Soul je vizuálne príťažlivý, farebný a divákovi predostiera skutočne originálny svet pred narodením. Sedel mi prakticky v každej rovine až na humor, ktorým ma azda v žiadnej scéne neoslovil. Námetom by sa dal Soul určite prirovnať k Inside Out či Coco. Pri nich som však oveľa výraznejšie prežíval všetky emócie a predovšetkým dojímavý záver. ()
Oceňujem pointu o zmysle života, ale jej rozvinutie do príbehu ma teda veľmi nenadchlo. Grafika pekná, ako vždy u Pixar. Slabší priemer. 55/100 ()
Začátek v posmrtnám světě rozjeli Pixaři ve velmi originálním a ambiciozním duchu, bohužel jim pak došlo že točí animák pro děti. Veselé Taškařice které rozjedou pak už jsou jen čirý bezduchý průměr. 7/10 ()
Nejlepší pixarovka od V hlavě, jehož je Duše nepřímým duchovním nástupcem. Další krásný a dojemný příběh s hezkým poselstvím. Menší děti ale (opět) zaujmou jen prvoplánové gagy, které by tu vlastně vůbec nemusely být. Stejně jako mnoho dalších si proto přeju, aby tohle studio už konečně část své tvorby definitivně zaměřilo primárně na dospělé. 85 % ()
Je to tak iné ako som očakával, že som sa nejakú dobu nalaďoval na niečo, čo som myslel, že neuvidím. Vizuálne ide podľa mňa o ešte lepší kúsok než V hlave a samozrejme má režisér právo na to, aby sme si na jeho predchádzajúci film spomenuli, predsa chce byť režisérom auterským. Sekvencie v ríši duší patria medzi vizuálne a nápadovo to najlepšie, čo kedy Pixar vyprodukoval. Na zemi je to skôr "iba" nadpriemer, ale kontrast medzi oboma prostrediami ich ešte lepšie spája v jeden koherentný celok. Asi sa k Soul onedlho vrátim, nie som schopný vzhľadom na očakávania utriediť si všetko poriadne V HLAVE, môj mozog potrebuje niektoré veci vidieť znova a DUŠA utriediť si emócie. Najlepšie samozrejme v kine, dúfam, že sa dočkám. ()
Lék na duši. Pixar v čele s Petem Docterem opět předvedl neskutečné. Děkuji. ♡ ~(5,0★)~ ()
Krásné, i když poněkud smutné. ()
Život je jazz. Až bude jednou populární točit live-action předělávky animáků od Pixaru, chtěl bych Soul vidět jako první! Velká paráda s fenomenálním soundtrackem od Reznora (štěstí, že hudbu neskládal třeba Giacchino), geniálním 2D vyobrazením některých postav a s ohromnou dávkou imaginace, která dnešním filmům tolik chybí. Jen to klidně mohlo mít ještě hodinu, dát si víc práce s vybudováním astrálního světa, protože jsou to scény právě z něho, který jsou naprosto... z jiný dimenze (tak trochu Interstellar animovanýho filmu)! ()
Pixar je třída- Tohle legendární animační studio ušlo dlouhý kus cesty a přesto už je přes 25 let zárukou těch nejlepších celovečerních animáků uplynulých let. Od prvního Toy Story Pixar nenatočil vyloženě špatný animák (jistě, záleží na subjektivním pohledu) a je zárukou nejenom té detailní a překrásné animace, ale především i silných a vyspělých námětů, kde se napříč filmů nebojí například témat jako je existenční krize (Toy Story), snaha o realizaci životního snu ve kterém vám není přáno kvůli vaší rase (Ratatouille), puberta (V hlavě) nebo uvědomění si existence rodinných hodnot (Coco). Filmy od Pixaru jsou prostě speciální a osobně jsem nikdy nevařil na nějaký nedovařený (celovečerní) pokrm tohohle studia (I k tomu Hodnému dinosaurovi jsem časem přišel na chuť). Pixar především až na výjimku v podobě Toy Story 2 do roku 2010 netočil vůbec pokračování a sázel na originální tvorbu, právě v roce 2010 ale došlo na Toy Story 3 (nejlepší pixarovka vůbec) a následně i na další pokračování jako Auta 2-3, Úžasňákovi 2 nebo Toy Story 4. Právě Pixar ale slíbil, že právě po Toy Story 4 se vrací k realizaci originálních projektů, což dokazuje i faktem, že letos v roce 2020 vznikli dvě originální pixarovky- Frčíme a Duše. Frčíme ještě v březnu stihlo dokázat, že skutečně stojí za to a i přes to, že patří mezi slabší pixarovky nakonec patří k tomu nejlepšímu co rok nadělil. A jak je to tedy s tou Duší? Ta je na tom za mě ještě líp a společně s Tenetem jde pro mě o nejsilnější filmový zážitek z letošního roku, který dokázal, že Pixar je pořád ve vrcholné formě a pořád dokáže servírovat neskutečně vyspělé příběhy. A tentokrát navíc Pixar dost možná natočil zatím svůj nejdospělejší animák. Režisér a spoluscenárista Pete Docker (Duši napsal společně s Mikem Jonesem a Kempem Powersem) se už dávno u Pixaru osvědčil- Stojí za Příšerkami S. R. O., Vzhůru do oblak a V hlavě (poslední dva zmíněné projekty patří do mé osobní Pixar TOP 10), které fungovali i díky skvělému scénáři a emocionální síle samotných látek. Duše je již 23. snímkem tohohle věhlasného studia a člověk prostě musí žasnout nad tím, že Pixaru pořád nedochází forma. A pořád dokáže skvěle prodat ambiciózní a odvážné látky. Právě Duše je snad ze všech pixarovek nejvíce orientovaná na dospělé diváky, což ale zase zároveň neznamená, že by nová pixarovka nebyla velice sympatickým způsobem v jistých ohledech pořád veskrze dětinská. Jenomže jak samotná synopse napovídá, Pixar se opět pouští do něčeho velkého. A tentokrát se díky snaze hlavního hrdiny vysvětlit, co je vlastně na samotném lidském životě tak skvěle pouští do filozofických otázek. Ne, Pixar nevytvořil animovaný remake Mallickova Stroma života i přesto, že jsem si všiml pár velmi vtipně vzdálených parallel. I zde Pixar vytvořil nový fantastický svět, který je ale tentokráte v zásadě minimalistický a v zásadě nerozjuchaný. Neznámo před je ale přesto velmi přitažlivý a očividně propracovaný svět, kde by opět stačilo, kdyby nám Pixar jen představoval nový svět a veškeré jeho zákonitosti. Do toho všeho tu navíc Pixar zkouší pracovat s novými typy animací, které předtím nevyužil a nadále se snaží přijít se svěžími výtvarnými postupy. Přitom všem navíc tak nějak automaticky platí všechno, co o Pixaru víme- Animace je nadále naprosto detailní a propracovaná, vedlejší anonymní postavičky jde od sebe snadno rozlišit a reálně se tu opět skutečně předvádí zajímavý a svěží svět. Duše navíc zvládne zavčas vysvětlit jaká jsou pravidla hry a jak základní těžiště děje funguje a pak už se vydáme do víru událostí, kde si navíc hlavní hrdina částečně uvědomí, že mu nejde o nic jiného než o hudbu a a šanci prosadit se v ní a že by se možná měl nad sebou samým zamyslet. I v tomhle ohledu je Duše jednoduše geniální- Předvádí na první pohled zcela obyčejného a nezajímavého hrdinu, který se stává zajímavým právě tím, že si sám uvědomí, že je v podstatě nezajímavý a že samotný život není pouze o hudbě. Hlavní hrdina Joe (Jamie Foxx se u mikrofonu neskutečně vyřádil!) se při pokusu o návrat do svého těla dozvídá, co je pravděpodobně smysl života a jestli náhodou neměl svůj život žít na plno. Tímhle faktorem Pixar opět dodal neskutečně přesahový animák, který má opět tuny vrstev, které je následně velmi zábavné rozkrývat. Život sice není jenom o hudbě, tenhle film jí ale má jednoduše skvělou. Skladatelské duo Trent Reznor a Atticus Ross (kteří už letos skvěle hudebně doplnili Fincherova Manka) se spojilo s hudebníkem Jonem Batistem a vytvořili soundtrack, který skvěle těží z vášně hlavního hrdiny a jde o nejpamětihodnější filmový soundtrack letošního roku. Kombinace techna a jazzu se na první pohled jeví jako šílená kombinace, výsledek ale rozhodně stojí za to a tohle trio by si letos mělo dojít pro Oscara za nejlepší hudbu. Zcela určitě. Duše je vizuálně vtahující a předvádí dokonalou práci s kamerou, která se stala u Pixaru už rutinou. Je skutečně zatím nejdospělejší pixarovku, která má pořád dost aspektů, které uspokojí menší diváky, ti starší tu ale definitivně objeví něco speciálního a opět se tu předvádí velice vážné motivy, které se tentokrát točí kolem smysluplnosti lidské existence a ze všech pixarovek je Duše zatím rozhodně nejnáročnější pro dětský mozeček. Má to skvělé vedlejší charaktery (Tina Fey, Angela Bassett nebo Phylicia Rashad dávají do svých rolí všechno), je to neskutečně chytré, realistické a dojemné a zároveň se skutečně podařilo u Pixaru v jistých ohledech zajít ještě trochu dál. Nedorazil vyloženě jeden z vrcholů studia, pořád ale zcela určitě zásadní milník, který navíc tohle studio ztělesňuje v té nejlepší formě a ve svém obsahu předvádí, proč je někdy důležité radovat se z maličkostí a uvědomit si, že jsou naše ´´ strašně velké´´ problémy vlastně někdy víceméně banálními. A i v tomhle ohledu je mi nová pixarovka neskutečně sympatická, protože se jí výborně daří balancovat mezi dvěma cílovkami (děti, dospělí) a skutečně je vlastně zajímavé jak hlavní kolize působí hrozně minimalisticky a zároveň je v jistých ohledech pixarovkou možná nejambicióznější. A i přesto, že k těm TOP pixarovkám nepatří, je to prostě a jednoduše pecka. Tenhle film má duši! Je radost se na něj dívat, mrzí mě, že kvůli aktuální situaci a uvedení na Disney+ se film nedočká tak vysokých výdělků, které by si zasloužil a přesto jsem rád, že jsem ho mohl vidět, protože jde o jeden z filmových klenotů letošního roku, který si budu pamatovat ještě dlouho. Je dost možné, že Pixaru přece jen jednou dojde pára, zatím to ale očividně nehrozí a budu doufat, že se tohohle dne jen tak nedočkáme....... () (méně) (více)