Režie:
Bernardo BertolucciScénář:
Bernardo BertolucciKamera:
Vittorio StoraroHudba:
Georges DelerueHrají:
Jean-Louis Trintignant, Stefania Sandrelli, Gastone Moschin, Fosco Giachetti, Dominique Sanda, Yvonne Sanson, Carlo Gaddi, Umberto Silvestri (více)VOD (1)
Obsahy(1)
V roce 1969 přikročil Bernardo Bertolucci ke zfilmování románu Alberta Moravii „Konformista“, který transponoval v jedno z nejlepších děl italského filmu. Konformistický „hrdina“ si z rodinného prostředí a svých mladistvých prožitků odnesl rozporuplné komplexy, pocity viny kombinované se stavy výlučnosti. Usilovná snaha překonat takové vnitřní založení jej přivede k maximální přizpůsobivosti, k odhodlání zařadit se do běhu společenských událostí za každou cenu. Ocitáme se v Itálii třicátých let, jejíž vládnoucí ideologií je fašismus. (NFA)
(více)Recenze (87)
"Cowards, homosexuals and Jews, they're all the same thing. If it were up to me, I'd stand them all against the wall!" Nejde mi do hlavy, ako môže jeden a ten istý režisér nakrútiť najskôr takéto podmanivé dielo a hneď vzápätí dielo tak odpudivé a nezaujímavé ako Poslední tango v Paříži (1972). "Konformista" je príťažlivý svojou zvláštnou atmosférou, nelineárnym vyprávaním, ktoré postupne odkrýva charakter hlavného hrdinu, nádhernou kamerou (Vittorio Storaro) a aj výbornou hudbou (Georges Delerue). Rozpráva príbeh jedného beztvarého, bezcharakterného človeka, ktorý sa snaží za akéhokoľvek režimu splývať s davom, byť "normálny" za každú cenu. Jean-Louis Trintignant stvárňuje túto postavu dokonale, ťažko si viem predstaviť pre danú rolu niekoho vhodnejšieho. Výborné sú aj predstaviteľky ženských rolí, Stefania Sandrelli a Dominique Sanda, obe veľmi šarmantné. Videl som verziu s anglickým znením. Zaradené v zozname 1001 filmov, ktoré musíte vidieť, než umriete. ()
Priserne zpracovani kvalitni literarni predlohy. ()
Ó Bernardo. Podobně jako v 1900, i zde sledujeme epický příběh muže v rozbouřené době. Bertolucci je filmařem revoluce a kdyby revoluce nebyly a kdyby nebyly války, musely by se pro něj inscenovat, aby mohl vůbec tvořit. Co na tom, že rozpočet neumožňuje natáčet davové scény a ty potom působí jako SNP na vesnici. Bertolucci je jedna krev se Sergiem Leonem, jeho zaujetí pro hrdinství a slabost tváří v tvář době, jeho mužní muži a ženské ženy, na to se budu dívat kdykoliv znovu. ()
Nemám Bertolucciho rád, a tohle mě v tom jenom utvrdilo, neustále jsem se díval na hodiny a čekal kdy už to skončí. Je to sice psychologický portrét člověka, jenomže extrémně nezajímavý. ()
V titulcích filmu uvedeno: koprodukce Itálie / Francie. ()
Začínám nabývat pocitu že Ultimo tango a Parigi je nějaký Bertolucciho omyl, který se nebývale povedl a v jeho dalších pseudo-umění se tak trochu plácám a nevím jak s nimi naložit. Což může být samozřejmě moje chyba, ale taky nemusí. ()
Tohle a Povolání:Reportér je jedinečná ukázka skvělých filmů ze 70. let, založených na vyjímečné kameře a dokonalém scénáři. Zajímavé je, že oba tyto jsou širokému publiku vcelku neznámé. Konformista je dle mého názoru o třídu lepší než Mefisto. ()
Na me moc intelektualske a nezazivne. ()
Na konci filmu střelená emigrantka měla na tváři spoustu krve,ale když uléhala, měla tvář čistou. Jednoho moraviu teď, a tak vím, že to není lehká četba, natožpak aby se snadno filmovala. Bertolucci se s tím vypořádal výborně, velmi dobrá bylka hudba i práce kamery, neseděl mi Trintignant mluvící italský (asi dabovaný). Knihu dosud neznám, a tak jsem zpoočátku měl v ději dost nejasno, řada věcí tam byla pouze naznačena. Scénograficky zajímavé mi připadaly ty ohromné a skoro prázdné síně a sály na ministerstvu či v blázinci. Celkově tedy dobré čtyři hvězdičky. ()
Konformista není jistý sám sebou, proto se snaží vlísat do nějakých hierarchií, aby se pojistil. ()
Skvělá kamera. ()
Nechronologicky vyrozpravany film Bernarda B ertolucciho ,o fašistovy ktory je v podstate zbabelcom a chce len splinut s davom.Od svojich nadriadenych dostane prvu ulohu a tou je zavraždit profesora-antifašistu ktory Marcella učil.Film ma silny zaver kde sa naplno prejavi Marcellova povaha a len sa prizera ako fašisty zavraždia profesora a jeho ženu tento zaver vykompenzuje aj nudnejšie pasaže vo filme. ()
Ten film mi dal všechno a donutil mě se zamyslet nad tím jam moc aktuální, bohužel je. Myslím že po opakovaném shlédnutí může dokonce aspirovat na mou top 10. ()
Jean-louis Trintignant v roli muže, který trpí komplexem viny, protože jako třináctiletý vystřelil na dotěrného muže. Protože žije s utkvělou představou, že muže zabil, nutká ho to všemu se přizpůsobovat. Skvělý film Bernarda Bertolucciho, je můj nejoblíbenější z jeho tvorby i tady se projeví jako mistr obrazových efektů. ()
Nezáživný, nijak silný příběh, když tento snímek porovnám s Bertolucciho 20.stoletím nebo třeba s Coppolovou Apokalypsou. Kdybych měl srovnat film na podobné téma- Viscontiho Soumrak bohů nebo Szabovým Mefistem, tak obávám se Konformista nemá šanci a kamera se mi zdála lepší také v Soumraku bohů. Doporučuju knihu, jelikož kamera v románu zabírá Marcela uvnitř jeho "normality" ()
Hlavní hrdina Konformisty se snaží být co nejvíc normální, ale stejně je vidět z každého jednání, že je totálně zvrácená osobnost. Klasický příklad rozmazleného fracka, zakomplexovaného a latentního Oidipa s možná homosexuálními prvky (pan amatérský psycholog:) ()
Obrazová nádhera. Ale jinak...uh... Je to skutečně tak dobrej film po všech stránkách, jak se říká? ()
Ja sa asi nepoučím, po predchádzajúcich sklamaniach Bertoluccim som išiel aj napriek tomu do ďalšieho jeho filmu a opäť sklamanie. Ďalší pokus už asi nebude. ()
Strašně dlouho jsem nevěděl, co si o Il Conformistovi mám myslet, což se mi v takové míře snad nikdy nestalo. Prvotní zmatenost v průběhu ale čím dál více nahrazovalo při nejmenším zájem, dokonce i nadšení. Má to takovou tu klasickou Bertolucciho tajemnou atmosféru, tentokrát o to intenzivnější, když se vlastně jedná o příběh hraný na malém jevišti jako jedna z předeher největšího tragického divadla lidstva. Má to na Bertolucciho nezvyklý kriminální či špionážní podkres, za kterým je však třeba vidět největšího italského literáta minimálně 20. století – velkého Alberta Moraviu, jehož dílo v této interpretaci příliš jako neorealismus nevypadá. Největší síla Il Conformisty je však dle mého názoru ta zvláštní karikace fašismu v oněch bizarních prostorech, ve kterých skvěle vynikne Bertolucciho vyprávění obrazem. Film je to ale notně nedivácký a vůbec to publiku neusnadňuje. O to více pak ale hitne závěr. ()
4 a půl, neboť takových filmů není mnoho, atmosféra protivná k zalknutí a Trintignant v jednom ze svých nejlepších hereckých partů ()
Reklama