![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/467/467536_0a31da.jpg)
Režie:
Ludvík RážaScénář:
Drahoslav MakovičkaKamera:
Josef IllíkHudba:
Miloš VacekHrají:
Vladimír Dlouhý, Zlata Adamovská, Ivan Mistrík, Zdena Hadrbolcová, Luděk Munzar, Milena Dvorská, Marek Vašut, Vlastimil Brodský, Milan Riehs, Josef Somr (více)Obsahy(1)
I v českých filmech lidé cestují strojem času - tak se hlavní hrdina, nadšený přívrženec záhad, ocitá v roce 1946 s úmyslem přivézt odtud vynálezce, jehož práci přisuzuje mimořádný význam... Jenže fantastika je to hodně krotká, málo nápaditá, a také zábavnost silně pokulhává, když se film opírá o obvyklá vypravěčská i námětová klišé. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (48)
Ne úplně špatný oodycháč,.Plus je dabing "starých pánů a dam" kdy dabují sami sebe v minulosti ale v mladých hercích. (Munzar-Vašut,Dvorská-Adamovská). Povedená je scéna kdy továrník je varován že přijde znárodnění, on továrnu prodá a odjede na Kubu :) ()
Ano, něco je ve vzduchu a moc to nevoní. Smrdí to cestováním v čase a to nemá na ovzduší ve filmu nikdy dobrej vliv. Docela dobře to vystihla jedna replika z filmu: "Nemá to logiku. To, co nebylo, být už nemůže." A právě proto celá ta základní myšlenka nedává smysl. Jediné, co mě zaujalo, byl kulak Nárožný: "Pražáku, vylez! Pražáku, vodjeď!" a to, že postava Vlastimila Brodského se jmenovala Václav Jebavý. Zbytek byla jen taková změť fyzikálních kravin a časových smyček. Nic k zasmání, jen ztráta času. ()
Celkom príjemný jemne sci-fi romantický príbeh.....ako taký jarný vánok, ktorý sa vám pohráva s vlasmi.... ()
Něco tenkrát bylo ve vzduchu a rozhodně to nebyl dobrý scénář... Ani se mi nechce psát víc, protože jsem z téhle sci-fi (rádoby) komedie otrávená jak šváb. Jedna hvězda pro Ivana Mistríka. ()
Film bezesporu pozoruhodný. Zaujala mě jistá ideová neukotvenost postavy, kterou hrál Dlouhý. Tak zaprvé, jeho zápaďácký vzhled, zejména ty černé brýle, to byl jasný atentát na kulturu. Za druhé, poněkud ironicky odpálkoval neodolatelnou Vašutovu nabídku na účast na brigádě a hlavně, skoro varoval třídního nepřítele před zaslouženou odplatou, které se mu na sladkém ostrově svobody ze strany vousatého proletariátu zajisté dostalo. Naopak naprosto unesen jsem byl z Mistrikového Einsteina, tohoto herce si okamžitě dávám do své topky, ačkoli jsem žádný jiný film s ním dosud neviděl. Ten jeho pohled, upřený do nekonečna, ten jeho klid, který z něj vyzařoval, něco jako z Putina. Člověk by mu ty zásadní objevy ve fyzice v pohodě uvěřil. Ovšem podobně jako Putin, asi i Mistrík klamal tělem, když tak čtu jeho biografii tady na stránkách. Jinak musím uznat, že ten konec se fakt nepovedl, scénárista si evidentně chtěl ušetřit práci. Takže ho neuhodla ani spolubydlící, která tvrdila, že se děda objeví v budoucnosti zestárlý a zešedivělý, ani já, který zastával pesimistické stanovisko, že se neobjeví, pouze se naplní ta prázdná urna. Nesmíme zapomenout ani Vašuta. Možná i někoho jiného než mě zaujal jeho poněkud zmatený výkon, jako by byl v šoku, jako kdyby nevěděl, čí je. Vrtalo mi to hlavou, pátral jsem po příčině, a důvod je nadmíru vzrušující: Vašut byl zvědavý na svou budoucnost, co bude dělat, až bude velký, a přenesl se během natáčení funkčním exemplářem stroje času třicet let dopředu. Mladý kluk jako on má přeci spoustu ideálů, chce být tu kosmonautem, tu kovbojem, tu popelářem... no a on si po návratu vyhledal ve slovníku slovo "prostata" a zjistil, že se rozhodně nejedná o typ kosmického paliva. ()
Film balancuje mezi moderní pohádkou a rodinnou sci-fi - občas připomene jedno, občas druhé, a ani v jedné rovině vyloženě nedrhne. O to se postaraly pasáže zdůrazňující komunistické zřízení Československa, které mi přišly zbytečně realistické a do atmosféry příběhu nepadnoucí. Závěrečné "dilema" s nepřítomným dědečkem jsem nepochopil. Vždyť neodchází, jen se vrací. ()
V české kinematografii je motiv cestování časem poměrně ojedinělý (až na čestné výjimky: Zítra vstanu a opařím se čajem nebo Zabil jsem Einsteina, pánové!), proto vždy ocením když se někdo rozhodne toto téma filmařsky uchopit. Ludvík Ráža tvořil především filmy pro děti, ale nebál se občas zabrousit do oblasti sci-fi. Bohužel tyto jeho filmy, snad s výjimkou Tajemství Ocelového města jsou neprávem opomíjeny a nedoceněny. Stejně jako film Něco je ve vzduchu, který se prakticky v televizi nikdy nereprízuje (až nyní díky CS Filmu ). Motiv cestování v čase je zde hlavní linkou příběhu. Alice Bartoníčková (Zlata Adamovská), která zjistí, že její dědeček kdysi v roce 1946 nezemřel, ale záhadně zmizel, se díky souhře zvláštních "náhod" vypraví se svým přítelem pomocí stroje času do onoho roku si dědečka ohlídat. Jejich výpravou vznikne spousta zajímavých paradoxů, které sice tvůrci příliš neřeší, ale spíš se je snaží vtipně využít ve prospěch filmu. Nejvíc pobaví asi scéna, ve které si továrník po varování o Vítězném únoru sbalí kufry, prodá fabriku a jede podnikat na Kubu:-) Celkově se jedná o příjemný český "rodinný" film, ale díky oné sci-fi přidané hodnotě mu přidávám i jednu hvězdičku navíc. ()
Škoda že tento film som dlho nevidel . Videl som ho v kine a pamätám sa ,že to bolo celkom dobré... Výborné herecké obsadenie....60%. ()
Bláznivé cestování v čase jsme si v českém filmu výborně užili už ve snímku ´Zítra vstanu a opařím se čajem´ (1977), ke kterému se diváce dodnes stále vrací. Tři roky poté se k námětu filmaři vrátili a tentokrát příběh pojali v poklidnější atmosféře. To ale film, kromě pošmourného scénáře, pohřbilo a stal se pozapomenutým. A přitom příběh není nijak špatný, jen nebyl využit daný potenciál. Jde o cestě Alice se svým chlapcem do minulosti najít svého ztraceného dědečka, který byl vědcem. Na správný český film je tu spousta hlášek, vtípků a humorných situací, ale přímo o komedii se nejedná. Omšelost a šeď nad celým pojetím vyzrálo, takže je to celé pokryto neochvějností útočící na divácký vkus. Vyniká tu snad jen Petr Nárožný ve své humorné scénce. Scénáři chybí rozumná plynulost ve vývoji děje, takže některé dějové skoky postrádají smysl. Působí to, jako by z toho něco bylo vystřiženo. Na druhou stranu ale lze tvůrce pochválit za to, že se vyhnuli tzv. časovému paradoxu. Alespoň v tomto jsou události ve své smyslnosti pevné už v kramflecích. Jestli diváky zasáhne emoční konec je otázkou. Tvůrčí snaha citelná je. Chválihodný je také samotný konec, který zůstal otevřený. Jde o rozhodnutí, čímž jsou zapojeni samotní diváci, kteří si s pomocí fantazie sobě vlastní mohou domyslet, jaké rozhodnutí padne. Snímek je tedy výrazně odpočinkový bez lecjakých složitostí. Škoda jen, že vypadá, jakoby se tvůrci během natáčení nemohou rozhodnout, jestli bude pojat komediálně, nebo zcela vážně. Výsledkem je něco mezi tím. ()
Československé scifi zabývající se cestování časem pomocí důmyslného stroje, později zabudovaného do automobilu, čímž nápadně připomíná pozdější kultovní americké scifi Návrat do budoucnosti. Mladá slečna Z. Adamovská se svým milým V. Dlouhým, jenž jako student fyzikálních věd podle návodu sestrojí onen stroj času, se pustí do odhalování tajemství záhadného zmizení jejího dědečka v roce 1946. Při cestě do minulosti se mladý pár potkává se svými příbuznými a okolí překvapuje svými znalostmi z budoucnosti. Členy rodiny postižené zmizením dědečka I. Mistríka, nadšeného fyzika, jenž stál u teoretického principu fungování stroje času, představovala Z. Hadrbolcová, M. Dvorská či L. Munzar. V dalších rolích se objevil V. Brodský, M. Riehs, J. Somr či M. Vašut. Navzdory zajímavému obsazení a dobrému nápadu však bohužel poutavost a logičnost příběhu a celková úroveň Rážova pokusu o socialistický Návrat do budoucnosti zdaleka nedosahuje kvalit již zmíněného Zemeckisova snímku a poměrně po právu byl v průběhu let zapomenut. ()
Naprostá pecka..ne tedy jako sci fi, to byl nesmysl, ale jako protikomunisticý film super.Bylo mi divné, že jsem to nikdy neviděl, zřejmě to skončilo ihned po natočení v trezoru. ()
Oficiální text distributora je "na přesdržku"... Zemeckis je vykradač :-) ()
za pána Václava Jebavého z Telče a za facku Nárožného Dlouhému dávam tri hviezdičky, inak odpad...a čudujem sa pánovi Mistríkovi, že on, taký špičkový herec išiel do takejto somariny ()
Filmy řešící paradoxy plynoucí z cestování časem dokáží odkrývat hlubokou bolest rozbitých vztahů danou posuny v čase. Někdy to umí bez přílišného zjednodušení a rezignace na logiku. Slušnou úroveň si v obou směrech drží i tento film. Závěrečná prosba vyjadřující touhu po smazání 30 let osamělého života je mistrovským výkonem Zdeny Hadrbolcové, stejně jako je logika zachována díky časovým výletům do minulosti s minimem její kontaminace a návratům do přítomnosti plynoucí stále kupředu (návraty do doby po odjezdu do minula). Normalizačnímu filmu bych nevyčítal ani absenci pokročilejších triků či akčnosti, potěší i věcný postoj k socialismu bez jeho adorace (postava sedláka Patra Nárožného má spíše pobavit než zesměšnit a továrník také není prvoplánově zlý). Milostným vzplanutím časového cestovatele ke generačním předkům předběhl Ráža o pět let Američany, byť zde jde o pouhé náznaky. Co filmu vyloženě ubližuje jsou špatně napsané postavy ústřední mladé dvojice; motivy jejich jednání, chování, absence údivu, překvapení, suverenita a samozřejmost ubírají příběhu na věrohodnosti. Hysterická umíněnost Zlaty Adamovské je tak vlastně jediným důvodem celé zápletky, nereálné je i klackovité chování Vladimíra Dlouhého. Jiné české filmy si hrají s cestováním časem zábavněji, další jsou napínavější. Pointa také v nedohlednu. Otevřený konec tak nejlépe vystihuje zjištění, že ani autoři sami si nevěděli rady, jak s příběhem naložit. ()
Scénáristricky naprosto nezvládnutý film, který se utopil ve spoustě časových paradoxů, do kterých se sám dobrovolně namočil. Hlavní postavy jednají naprosto pitomě, nepomohou tomu ani herecké výkony. Vtípek s Kubou je sice pěkný, ale tak k trpkému pousmání. Jednu hvězdičku dávám za nápad, který ale zůstal promarněný a jednu za pěkné vizuální efekty při návštěvě továrny v budoucnosti. ()
nezapomenutelný Ivan Mistrík ()
Tyto *** jsou slabší, je pravda, že si tu moc nelámali hlavu s časovými paradoxy, ale zase tam bylo pár vtipů, které ale vlastně dotvořil až čas. ()
Ostatně jako všechny filmy, které pracují s tématem cestování v čase tak i tento balancuje na hraně divákovy trpělivosti. Velice vtipná mi přišla narážka na neposkvrněné početí a útěk za "svobodou" na Kubu, ale jinak žádná sláva. ()
I za komunistů to bylo v Tv snad jen jednou :( ()
Nemá to břink, nemá to šťávu, je to pomalé, nudné a klidně bych napsal, že i trapné. Mám rád sci - fi, i když tematický okruh cest v čase mně nebaví. A tady se zkazilo, co se zkazit dalo. Prostě nuda až na půdu. Paní Hadrbolcová mi lezla spíše na nervy, snad ještě více než šeplající Mistrík. Děkuji, nechci ani zdarma. 051120117812/7826++++++Souhlas s mým pět let starším komentářem. Potřetí opravdu netřeba. ()
Reklama