Režie:
Herbert WiseScénář:
Nigel KnealeHudba:
Rachel PortmanHrají:
Adrian Rawlins, Pauline Moran, Clare Holman, Steven Mackintosh, Andy Nyman, Tony Red Richards, David Ryall, Albie Woodington, Peter Guinness, Trevor Cooper (více)Obsahy(2)
Detektivní příběh o záhadné ženě, která s sebou nese smrtelnou kletbu. Rok1925. Slibný mladý advokát Arthur Kidd (Adrian Rawlins) cestuje do Crythin Giffordu, aby vyřídil záležitost náhle zesnulé Alice Drablowé.Ve vlaku potkává Sama Tooveyho (Bernard Hepton), který popisuje paní Drablowou jako samotářku. Příští den je Arthur na pohřbu paní Drablowé pouze jedním ze dvou truchlících - mimo postavy postávající opodál a celé zahalené v černém. Jeho otázky na danou osobu jsou místními zodpovídány velice vyhýbavě a s hrůzou v hlase. Pouze neobydlený dům po paní Drablowé může odhalit tajemství strachu, který dopadá na všechny, jež ženu v černém spatří. (HBO Europe)
(více)Recenze (72)
Ponurý příběh připomíná produkci studia Hammer ze 60.a 70.let. Gotická atmosféra visí ve vzduchu a záhrobní zlo čeká na svůj úder. Tvůrci si vystačili vcelku s málem, které je působivější než rozličné překombinované formálnosti a symboly. Postava ženy v černém stojící nehybně v krajině (hřbitov, prastarý hřbitov...vodní hladina!) je děsivější, než jakákoliv brutální akce. Když pak otevřeně zaútočí, její škleb s uhrančivýma očima se zaryje nadlouho do paměti. Cesta po hrázi k opuštěnému domu na blatech je z obou stran sevřena vodou, která se v čase přílivu přes ni přežene. Mlha se objevuje znenadání a je hustá jako mléko. Neklidný dům ožívá a cosi hrůzného se trpělivě připravuje na zásah. Kdo umře? Jaké neštěstí, jaká nehoda se stanou tentokrát? Konec je děsivý, ale logický... ()
Ve VŠECH ohledech lepší než remake s Radcliffem (Woman in Black 2012). Což svědčí o tristním stavu novodobých tvůrců, kteří s vícero možnostmi neumí (!!!) natočit lepší film. A tak to už dnes bývá. A. Rawlins se oproti Radcliffovi chová jako člověk, atmosféra je mnohem lepší, není tu vytahování vozu z bažin, není tu přehršel rádoby strašidelných výjevů Ženy v černém (které v novodobém filmu skutečně nejsou strašidelné, ale spíše úsměvné), zato tu je pravěký "magnetofon", elektřina na ruční pohon a Žena v černém, která když už se objeví, tak to vždy stojí za to. ()
Když už jsem viděla novější adaptaci s Harrym Potterem Radcliffem, tak proč ne původní televizní film, kde opravdu vydařeně straší slečna Lemonová z Poirota (Pauline Moran).. Mladý právník v této verzi je opravdu jen pozorovatel, který přijel do opuštěného domu na blatech uspořádat listiny, a který od začátku slyší zvuky dávné nehody a vidí ženu v černém.. Hledá v minulosti, co se přihodilo, ale když se "strašení" stupňuje, vrací se do Londýna.. Pomůže mu to ale? Když to srovnám s loňským hitem, jehož houpající se křeslo mě vycukalo na nejvyšší míru, tak sice některé scény byly malinko k pousmání, ale zase jsem se párkrát lekla a uvažovala, jestli byl opravdu dobrý nápad mít rozsvícené jen dvě čajovky.. Na televizní produkci a ještě k tomu z konce osmdesátých let více než solidní a dokonce mě to přimělo k myšlence sehnat si předlohu Susan Hillové. ()
Knižní předlohu Susan Hillové jsem nečetl, přesto jsem na tento televizní počin slyšel samou chválu. Proto jsem neodolal a film si sehnal. Absolutně toho nelituji, protože tento mysteriózní kousek patří k tomu nejlepšímu, co jsem měl zatím tu čest z televizní produkce vidět. Především mě uchvátilo samotné prostředí tajemného sídla, k němuž vede přes močály jen úzká stezka. Když k tomu připočítám onen hustý mlžný opar, nářky a výkřiky – skvěle vybudovaná atmosféra byla na světě a to ještě nedošlo k tomu, co se začalo odehrávat v domě. Tvůrci vědomi si nevelkého rozpočtu se především snažili rozpumpovat divákovu představivost a než aby nám tu presentovali jednu „provařenou“ lekací scénu za druhou, nechali vše zahaleno v „oparu nevědomosti“ a divák si tak musel pořádně lámat hlavu nad tím, jakýmže směrem se zápletka posune dále. Navíc se tu tvůrcům podařilo dát dohromady velmi slušnou partu herců, kteří předvedli skutečně impozantní herecké výkony. Především pak ústřední trojice Adrian Rawlins - Bernard Hepton - Pauline Moran. Poslední zmiňovaná k tomu navíc nepotřebovala ani žádný dialog. Stačila jen její visáž, černé hadry a uhrančivý pohled. Když k tomu navíc připočítám i dobře zvolené zakončení filmu (a jelikož moc happyendy nemusím), já byl velice spokojený. Ani jsem tu nenašel téměř žádnou slabinu, kterou bych musel tvůrcům vytknout. ()
Při srovnání knížka-verze '89-verze '12 je tato určitě nejslabší, příběh je tak nějak halabala převyprávěný a přestože se snaží držet věrně knižní předloze, tak ty nejpovedenější okamžiky ignoruje. Na body s mladším vydáním pak prohrává jak v atmosféře, tak i v příběhu samotném, tam kde je Radcliffe a spol. opravdu děsivý, je toto spíše takové... úsměvné. Jedná se však o televizní film, navíc z osmdesátých let, takže při přimhouření obou očí jde stále o docela působivý horor, o to spíš, když si jej pustíte v předvečer Halloweenu :-) ()
Zajímavosti (5)
- Poprvé byl film vysílán na anglickém televizním kanále ITV na Štědrý večer roku 1989. (Chatterer)
- Mezi knihou a filmovým zpracováním lze najít několik rozdílů. Například paní Kiddová (Clare Holman) se v knize původně jmenuje Kippsová. (Chatterer)
- Herečka Fiona Walker, představitelka Madam Toovey, byla ženou režiséra Herberta Wise. (Chatterer)
Reklama