Režie:
Evald SchormScénář:
Jiří HubačKamera:
Rudolf MiličHudba:
Jan KlusákHrají:
Rudolf Hrušínský, Jan Hrušínský, Vlasta Chramostová, Miroslav Homola, Robert Vrchota, František Holar, Jiří Lír, Karel Mareš, Jiřina Jandová, Karel Fiala, Rudolf Hrušínský ml., Zdeněk Dolanský (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Rudolf Hrušínský a Jan Hrušínský v příběhu o generačním míjení a poutech mezi otcem a synem... Oblíbený lidový zpěvák Jaro Zárubecký, někdejší číšník se řídí heslem „Člověk není to, co je, ale to, co si o něm lidi myslí“, a tak vychovává i svého syna. Žije jen pro něj. I když se cítí úspěšným, přece jen se z určitého pocitu méněcennosti snaží vyrovnat těm „výše“ postaveným a chce na tuto úroveň dostat i svého syna. Dozvídá se, že Pavel je v partě chlapců, kteří si z nedostatku jiných zájmů a z recese pouštějí plyn, aby ten, kdo jej zavře, se stal „srabem“. Zárubecký je ochoten syna ochránit i za cenu ztráty práce i životní partnerky… Film z roku 1970 významného českého režiséra Evalda Schorma a renomovaného scenáristy Jiřího Hubače, jenž patří dozajista do zlatého fondu ČT, poskytl výjimečnou příležitost užít mistrnou souhru otce a syna hereckého rodu Hrušínských. (Česká televize)
(více)Recenze (48)
Ty budeš šťastnej ! Když nám se to nepovedlo..." Brilantní, neskutečně brilantní záležitost. Když jsem to zde viděl, a vzal jsem to od režiséra přes scénář, až k poslednímu herci, můj úžas byl skutečně upřímný. Rudla, Vlasta i Jan tak, jak jsem je nikde jinde neviděl. Evald Schorm tak nějak zabouchl dveře za 60. léty a novou vlnou, a zavřel je tak, abych na to skutečně nezapomněl. Naprosto geniální, civilní a uvolněný herecký tým, pod taktovkou výborné režie a skvělou linií příběhu. Bývalí manželé Kopfrkinglovi jako zpívající vážná známost, bojují o mladíka, který je na rozcestí další životní cesty. Tohle prostě československý divák nemůže nevidět. ()
Mladí sa vždy v puberte vymedzujú voči rodičom a ich hodnotám. Tí sa ich snažia v rámci hľadania správnej cesty navnadiť na to, čo považujú pre svojho potomka za najhodnotnejšie. Na niečo, čo dokáže uspokojiť ich vlastné nenaplnené predsavzatia a životné plány. Smutné je, že to často robia prostriedkami a príkladmi, ktoré vyznievajú skôr odpudivo a trápne. Lítost ukazuje jeden z týchto príbehov. Spevák reštauračných a barových kapiel a bývalý čašník zachraňuje syna pred nihilistickou zábavkou. Klan Hrušínských exceluje, Chramostová do toho zapadá, no napriek téme a perfektnému zobrazeniu partičky znudených mladíkov - flákačov, je jej spracovanie veľmi urozprávané, inscenačne monotónne a tým pádom čiastočne vyplnené prebytočnou vatou. Ako televízna jednorazovka ideálne. ()
"Nic o nich nevíme... Vůbec nic!" Už vím, proč se to jmenuje Lítost. Bylo mi jich obou líto. "Člověk není to co je, ale to co si o něm lidi myslej, to si pamatuj!" ()
„Jak chceš v životě obstát?! Jak chceš v životě existovat, když neumíš zhasnout?!“ Lítost je více než výstižný název. Tu totiž můžete cítit prakticky ke všem postavám. K otci, který si zpackal život a své poslední naděje upíná k synovi (čímž mu spolehlivě ničí život), k jeho zamilované družce, jež snáší ústrky a čeká na trochu té lásky či štěstí, dále k pubertálnímu potomkovi, jenž od malička trpí přílišnou pozorností od svého rodiče, no a nakonec k partičce výrostků bavících se vskutku dementní hrou a s výrazy drsňáků přitom úzkostlivě čekajících na „sraba“ (rozuměj zachránce), tedy toho, kdo konečně „zbaběle“ nechá vypnout kohoutek, aby si oni mohli oddechnout, že to neudělali sami a nepřišli tak o „hrdinské“ renomé. Až patologicky přehnaná fixace otce na syna se jen tak nevidí a ty výrazy obou Hrušínských, kterými toho dokázali beze slov říct tak moc…solidní 4*, příjemné překvapení. „Tati!“ - „A já vim, no tak ty máš taky přátele. Podívej se, ty se musíš přátelit s tím, kdo ti může pomoct, no s tím kdo je úspěšnej!“ ()
(2x) ,,Když člověk vždycky dělá to, co nemá." ... ,,Člověk není to co je, ale co si o něm lidé myslí." Silná výpověď v rodinném dramatu mezi prozřelým otcem a synem v problematickém období puberty. Mladému člověku obyčejně dlouho trvá, než s odstupem času alespoň částečně docení nějaká ta dávno zažitá rodičovská kázaní. V tomto případě lhostejná klukovská mládež, kteří si pravidelně každý pátek pouští plyn, to byla docela síla! Až se v samotném konci divím tomu optimistickému závěru a tak náhlému projevení lítosti a poslušnosti ze strany Pavla v podání Jana Hrušínského... Jako celek velice nadčasový snímek ze života, který má tolik co říct v každé době a pro diváka jakékoliv věkové kategorie (což ostatně platí o většině filmů, ke kterým psal scénář renomovaný Jiří Hubač). Skvěle sehraná rodinná trojka Hrušínských na čele s mistrem Rudolfem, opět neustále vyprávějícím někdy až protivná moudra, je zde zárukou kvality, stejně jako Hrušínského další spojení s Vlastou Chramostovou v zcela odlišné poloze nerozhodných partnerů a současně pěvecké dvojky místní dechové kapely. Jeden z těch ztrávitelnějších filmů režiséra-podívana Evalda. Vidět po sobě v jeden večer jeho o rok starší Rozhovory a pak Lítost byl docela nářez – každopádně lepší než obráceně :o). Zde jsme si snad poprvé se Schormem takříkajíc padli do noty, snad ne naposled. (90%) ()
Galerie (4)
Zajímavosti (3)
- Podle slov scenáristy Jiřího Hubače, Rudolf Hrušínský (Jaro) de facto film režíroval, protože submisivní a nejisté chování režiséra Evalda Schorma k tomu vybízelo. (sator)
- Scenárista Hubač psal roli Zárubeckého na tělo Rudolfu Hrušínskému.Ten roli vzal, ale chtěl, aby úlohu jeho filmového syna hrál jeden z jeho synů, toho se režisér Evald Schorm i scenárista lekli, ale když přijeli domů k Hrušínskému a uviděli jeho syna Jana, věděli, že je to ten, kterého hledají. (sator)
Reklama