Režie:
Maurice ClocheKamera:
Claude RenoirHudba:
Jean-Jacques GrünenwaldHrají:
Pierre Fresnay, Aimé Clariond, Jean Debucourt, Lise Delamare, Germaine Dermoz, Gabrielle Dorziat, Michel Bouquet, Jean Carmet, Pierre Dux, Charles Gérard (více)Obsahy(1)
Francie, 17. století. V celé zemi zuří morová epidemie. Skromný kněz Vincent de Paul, který prošel strastiplnými životními osudy, se snaží přesvědčit bohaté, aby pomáhali chudým. S nemocnými chudými prožívá jejich utrpení, ve vyšších společenských vrstvách ale naráží na nezájem a lhostejnost...
Těsně poválečná doba si žádala silná humanistická témata a tento požadavek splňoval film PAN VINCENT (Monsieur Vincent) beze zbytku. Původní námět dodal slavný spisovatel a dramatik Jean Anouilh (1910-1987), na vzniku scénáře se podílel i režisér Maurice Cloche. Ten začínal ve třicátých letech jako herec a tvůrce krátkých filmů, film PAN VINCENT patří k jeho uměleckým triumfům. Vzhledem ke svému silnému emocionálnímu vyznění film zabodoval na festivalu v Benátkách, kde představitel hlavní role Pierre Fresnay získal cenu za nejlepší herecký výkon, oceněn byl i v dalších evropských zemích a nakonec v roce 1948 triumfoval jako první francouzský film oceněný Oscarem.
(argenson)
Recenze (13)
"Zdravý rozum a pošetilost nás vedou ke stejnému množství hříchů. Jsou to jen různé hříchy." - Film se rozbíhá pomalu, nenápadně, postupně vás ale vtáhne a "nepustí". Uvědomíte si, jak málo děláme pro druhé, pro lidi okolo a jak jsme povětšinou sobečtí a pohodlní. Přesně jak se uvádí: čím blíže je člověk Bohu, tím citlivější (a sebekritičtější) je jeho svědomí. - "Myslíte, že dělám příliš mnoho? Myslím, že nedělám dost." Kéž si tyto dvě věty opakuji co nejčastěji. ()
Oscar : (Cizojazyčný film). . . . . . Zlatý Lev - výběr ()
Výtečný film o životě sv. Vincenta de Paul. Patří vedle "Člověka pro každé počasí" (sv. Tomáš More) a "State buoni... se potete" (sv. Filip Neri) mezi nejlepší filmové hagiografie... Snímek vyniká opravdovostí v tomto žánru vzácnou. Život světce ukazuje věrohodně, bez nasládlosti a zbožného kolorování. A díky této věrohodnosti až znepokojivě volá k následování. ()
Dobrý portrét sv. Vincence z Pauly, černobílý, s podobnými prvky dialogů filmů 40. let ve stylu Čápovy Babičky. Zde jde ovšem o kruté období 1/2 17. stol. s morem, bídou a válkou. Ve filmu jsou pominuty poměrně důležité pasáže Vincencova života, jako např. jeho otroctví v Tunisku, na úkor charity byly zcela vynechány jiné stránky kněžství a víry aj. Z dnešního pohledu již překonaný styl, nicméně film má stále co říci i dnes. ()
Silný humanistický príbeh neúnavného a skromného kňaza, ktorý už v dávnych a temných dobách ( prvá polovica 17. storočia ) povýšil význam charity. Pierre Fresnay sa výnimočným sposobom zhostil ťažkej úlohy a vtisol svojej postave vnútornú silu, neohrozenosť a potrebnú tvrdohlavosť. ()
Příběh Vincenta de Paul vyprávěný s odzbrojující prostotou, jež odpovídá knězově nevědomé cestě k ztracenému ráji, ležícímu na předměstí, na periferii, mezi nejchudšími, podněcuje svým skromným apelem, vnitřním kynem, k zhodnocení vlastního díla a k novým splátkám za duši. Tíživý dluh za ni je tím, co všechny lidi spojuje, a je dokonce tím nejspolečnějším, protože se splácí jen splátkou dluhu cizího – tedy bližního. Pěkný příklad ilustrující tezi Grahama Greena, že „spojení konservatismu s katolictvím by mělo být stejně tak nemožné jako spojení katolictví s národním socialismem.“ Dílo vyzyvatelské! ()
Psal se rok 1947 a "poválečná doba si žádala silná humanistická témata". To není těžké pochopit. Ale přesto si myslím, že je toho humanismu a charity ve filmu až přespříliš. Hlavní postavou je sv. Vincent z Pauly, kněz, zakladatel společenství Dcer křesťanské lásky (vincentek), ale také zakladatel kongregace lazaristů, která měla na starosti misie, exercicie i vzdělávání bohoslovců a mladých kněží. Je o něm známo, že ani jeden jediný den nevynechal rozjímání, modlitbu, breviář, mši svatou. Také se ví, že dlouhé hodiny klečel před svatostánkem, kde načerpával sílu pro svou činnost. Chodil i do věznic, kde zajisté poskytoval svátosti - zpovídal, sloužil mši svatou, udílel eucharistii. Ve filmu je však sv. Vincent ukazován - dalo by se říci - jen jako charitativní pracovník, jako by ani knězem nebyl. Chyběla mi jakákoliv ukázka jeho duchovního života a služby, modlitba, udílení svátostí, sloužení mše svaté etc. Kněz je především kněz! Velká škoda! ()
Svatý Vincenc z Pauly byl (jak d'Artagnan) Gaskoněc, a co si Gaskoňci umíní, to také provedou. Pokud chceme jeho, byť jen filmovou postavu, posuzovat, je třeba si uvědomit, co to je bída, a co jí bylo tenkrát. Ale nesnažme se o to, to v době rozvinuté konzumní společnosti prostě nejde. Nejenom, že nedostatek jídla, topiva aj. nemáme, nedovedeme si to ani představit, ani považovat za možné. Při dívání se na tento jasný a přehledný film mě několikrát napadlo, že bych se rád s takovým člověkem buď setkal, nebo alespoň se dozvěděl, že někde žije. Ale je tomu stejně tak jako v prvém případě (bída): co by tady dělal? kdo by ho tu chtěl? co by nám mohl ještě dát? Pozn. 1: Mluvil jsem tu o Evropě a Americe. Jak je to jinde nevím, na pozitivní zprávy odjinud je asi embargo. Pozn. 2: Samozřejmě jsme slyšeli i jeho dobrou radu. "Láska je těžké břemeno, těžší než kotlík polévky a košík chleba. Vy si však zachováte laskavost a úsměv. Nestačí dávat polévku a chleba." A tohle by mělo platit nejen pro Vincentky, ale i pro úředníky a doktory (s jinými veřejnými činiteli se nestýkám). ()
ocenenia : "Vatikánsky zoznam" (vznikol v roku 1995) - zaradené v sekcii 'Náboženstvo' ◘◘◘◘ MFF Benátky 1947 - Najlepší herec (Pierre Fresnay) ()
7. Zlatý Glóbus za rok 1949 - nominace (1) - Nejlepší film (podporující porozumění) - Maurice Cloche ()
Výborne zahraná hlavná postava, škoda ale, že to stojí iba na nej. Presviedčanie o humanizme je silné, viackrát teologicko-filozoficky podkuté - z čoho plynie, že film je dosť ukecaný. To, aké obete a strádanie musí podstúpiť človek pre dobro iných, je síce úctihodné, ale aj sebazničujúce. Na plátnach kín to ide, tam sa väčšina dôsledkov, hlavne zdravotných, ale i duševných, neprejaví, skutočnosť je však často opačná. Film nesie silné a jasné posolstvo, ktoré však vyznieva trochu do stratena. Škoda, že do filmu nebola prenesená viac doba 30-ročnej vojny. ()
[2,5*] "Vy ste dosť divný kňaz! Hrobár, doktor!" Historická dráma o známom svätcovi Vincentovi de Paulovi. Téma je to určite zaujímavá a film je aj z informačného hľadiska celkom prínosný, lenže po stránke dramatického spracovania mi pripadá dosť fádny (a nepomôže, ani keď prižmúrim oči vzhľadom na rok vzniku). Minimálne to platí pre väčšinu filmu, s výnimkou zhruba poslednej štvrtiny, ktorá konečne prináša aj silnejšie dramatické momenty (Vincent sa v noci v biednej izbe dozvedá životné príbehy biednych susedov, umierajúci sa bijú o smrteľnú posteľ). Proste si myslím, že sa z témy dalo vyťažiť podstatne viac, napríklad už len z tých morových epidémii, ktoré sa vo filme takmer nespomínajú (ak nerátam ten jeden falošný prípad). Ani to rozprávanie Vincentovho životného príbehu v priebehu času nie je spravené príliš šťastne, keď niektoré časové prestrihy pôsobia dosť mätúco. Čo sa hereckých výkonov týka, Pierre Fresnay v hlavnej role je výborný, ale z niektorých hereckých prejavov som bol v rozpakoch (vážna dráma a herci sa "pitvoria" ako v nejakej komédii s Funèsom). Celkom pôsobivo je podaný ten kontrast medzi honosnými priestormi palácov s promenádujúcimi sa boháčmi v prepychových kostýmoch a špinavými dierami, v ktorých umierajú bedári. Vincentovi de Paulovi slúži ku cti, že sa mu svojou charizmou podarilo strhnúť ľudí z "vyšších kruhov", najmä z radov znudených bohatých paničiek, ktoré brali charitu ako módnu kratochvíľu a namýšľali si pritom, aké sú to cnostné ženy. Aj vďaka ich finančnej podpore sa mu v jeho snažení podarilo dosiahnuť veľké veci. "Za dva dni v Paríži nebude jediný chudobný, pán Vincent." "Ako to, pane?" "Je to jednoduché, môj milý, zatknem ich." ()
Citlivý, skrytě didaktický portrét kněze obětavého do krajnosti a ilustrace jeho činů. Film do vatikánského seznamu. ()
Reklama