Režie:
Karel SmyczekKamera:
Jan MalířHudba:
Jaroslav UhlířHrají:
Jiří Strach, Pavel Zedníček, Barbora Seidlová, Arnošt Goldflam, Marián Labuda st., Jiří Lábus, Miroslav Táborský, Jaroslav Sypal, Ladislav Gerendáš (více)Obsahy(1)
Laskavá pohádka s písničkami pro celou rodinu. Za lesy hlubokými a kopci oblými se rozkládá půvabná česká kotlina. Kromě obyvatel počestných a pracovitých tu ale bydlí také loupežníci. Nejhorší z nich, starý raubíř Lotrando (J. Pecha), si pro samé obírání pocestných málem ani nevšiml, že mu z jeho syna vyrostl pěkný, ale nevzdělaný mladík. Pošle proto mladého Lotranda (J. Strach) do kláštera, aby se mu dostalo řádného vychování. Z chlapce, který dosud rostl jako dříví v lese, se mezi mnichy stane jemný mladý muž. Jako poslušný syn svému umírajícímu otci slíbí, že řádně převezme jeho řemeslo. Když se duše starého arcilotra konečně odebere do pekla, nastanou mladému Lotrandovi těžké chvíle. Jako slušně vychovaný člověk není schopen obrat ani toho nejobyčejnějšího kupčíka. Ještě, že potká drvoštěpa Drnce (P. Zedníček), který se s ním rozdělí o kus chleba s tvarohem. S fortelným dřevorubcem se Lotrando dostane také do daleké Solimánie. Tam už dlouhou dobu shánějí pravého studovaného doktora. Člověka, který má před svým jménem lékařskou slabiku "Dr.". Jedině takový muž by - alespoň podle světaznalého cesťáka pana Lustiga (A. Goldflam) - mohl vyléčit stonavou princeznu Zubejdu (B. Seidlová), nad níž se sultánovi Solimánovi (M. Labuda) bolestně svírá jeho široké otcovské srdce. Jenže drvoštěp Drnec, přestože má u jména hned dvě slabiky "dr.", o opravdické medicíně nic neví a nad hlavami vážených hostů z Čech se začnou stahovat černé mraky. Princezna však projeví nečekaný zájem jak o pěkného drvoštěpova pomocníka, tak i o přitažlivý zvyk, podle něhož si zamilovaný muž bere za manželku pouze jednu ženu. V sultánově paláci je naštěstí také krajanka La Mad (L. Krbová), která dobře ví, co vlastně Zubejdě schází: slunce, vzduch a... samozřejmě láska mladého Lotranda. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (509)
Bojovnice za monogamii v islámském světě, fachčenko deformující mladého nefachčenka, sultán nevěřící v arabské jaro, evropský špeh podporující rakovinotvorné bujení v plicích, chemický rozbor ťavova trusu a samozřejmě tlupa sympatických polovičních robinohůdů, co nejsou štonc pochopit rozdíl mezi bižu a kruci-písek, k tomu"...seď, formánku na houni, pře--padli tě vrahouni..." a jeden obrácený akademický titul. Herci jsou sterilní jako eunuch na Attilově dvoře, navíc hrají, jakoby přišli z noční šichty z ostravských dolů, vše je tu strojeně pohodářské. Tento filmek se jednoznačně hodí pro večerní posezení rodiny u televize, všichni se zasmějí, holky se doví, že lepší je mít postavu krev a mlíko než kost a kůže, a děti zjistí, že "ne všechny rady rodičů jsou vždy správné." Ale to se mohli zeptat mě, já to tvrdím už od dob, co jsem dostal od mamky nařezáno za to, že jsem nepozdravil starou komunistku. Ovšem říkat dnes někomu, ať nepracuje, je to samé jako nabádat ámiše, aby si v "OK elektro spotřebiče" nekupovali plazmu. ()
To je moje sestra Anna, červená se jako kvítek. Protože je neprovdaná, stará se nám o dobytek. Nevím, jestli některé věci dětský divák pochopí, hádala bych, že ne, ale i tak si myslím, že se baví děti i dospělí. Z mladého loupežníkova syna se stane lotr intelektuál, popravdě, jen to druhé, a proto se stane nepoužitelným pro převzetí otcovy živnosti. Srážný na věži, který se vytrvale hodiny a hodiny dívá do krasohledu. A ten velbloud. ()
Typicky česká pěkná pohádka se spoustou slovních hříček a nápadů z dílny Svěráka, který zaručeně pobaví, k tomu se přidal celkem solidní děj, dobrý herci mezi kterýma exceloval Miroslav Táborský a jeho dva poskoci Gerendáš a Sypal a ještě to doplnily pěkný svěrákovský texty písní, i když dost mizerně odzpívaný. Rozhodně jedna z těch nejlepších "novodobějších" českých pohádek ()
Když jsem to teď po letech viděl znovu v telce, ověřil jsem si, že to je fakt vtipné (byť je to někdy humor poněkud trapný, jak je u Svěráka zvykem), obsazené dobrými herci, a ty písničky jsou taky fajn, byť bych si je tam dokázal odmyslet (nikdy jsem nebyl velký příznivec zpěvu v pohádkách). Každopádně o své místo u českých reprízovaných televizních Vánoc se to určitě bát nemusí, a až to časem ještě trochu zestárne a tvůrci pomřou nebo se odeberou do důchodu, bude to nejspíš už mít status kultovní klasiky. ()
Strach je mi z hloubi mé duše nesympatický a až infantilní naivita pohádky je silný (proti)proud, který by ji dokázal strhnout z pozitivních výšin, ale i přesto je to dobrá pohádka, neskutečn nahláškovaná (Svěrákovská hra se slovy mě vždycky baví). Seidlová je nádherná, pro Ljubu Krbovou mám slabost, Táborský fakt zábavný. Pohádka má obrovské štěstí, že byla natočena před jednadvaceti lety, kdy to nikdi neřešil, Dneska by asi ostrouhala coby sluníčkářská propaganda. ()
Galerie (22)
Zajímavosti (23)
- Scéna na konci filmu, kdy Lotrando (Jiří Strach) učí Zubejdu (Barbora Seidlová) a děti, se natáčela v muzeu Polné v expedici Stará škola. (mar48)
- Režisér Karel Smyczek si, jako obvykle, střihnul malinkou roličku: "Z pověrčivosti. Mám strach, že když se před kamerou nějakým způsobem nemihnu, film dopadne špatně. Na straně druhé mě to při natáčení strašně zdržuje a je mi to vlastně nepříjemné. Něco jiného je při aranžování předehrát hercům, co od nich chci, ale jakmile kamera zavrčí na mě, cítím, že mi chybí bezprostřednost. Vím, že neumím hrát a beru to spíš jako recesi. V Lotrandovi jsem hrál pouštního zoufalce ovšem víceméně z donucení, protože nikdo jiný tam s námi nebyl a kameraman Honza Malíř, který by se na tu roličku hodil mnohem víc, ji striktně odmítal." (NIRO)
- Když pan Lustig (Arnošt Goldflam) říká Hálímu (Miroslav Táborský): "Něco jsem vám dovez z Kutné Hory," na krabičce doutníků je opravdu chrám svaté Barbory z Kutné Hory. (Kuny27)
Reklama