Režie:
Jan HřebejkScénář:
Petr JarchovskýKamera:
Jan MalířHrají:
Bolek Polívka, Eva Holubová, Jaroslav Dušek, Vilma Cibulková, Jiří Pecha, Lukáš Baborský, Nikola Pešková, Matěj Nechvátal, Jan Drozda, Pavel Liška (více)Obsahy(2)
V novém filmovém vyprávění autorského týmu Pelíšků a Musíme si pomáhat se opět přeneseme v čase, tentokrát těsně před orwellovský rok 1984. Do časů, kdy historie v Čechách odplývala pomalu jako kalná voda řeky Vltavy, která obtéká periferní pražský Libeňský ostrov. Do doby, kdy ovzduší lehce zavánělo zatuchlinou, podobně jako slepá ramena a zátočiny téhle středoevropské řeky. Ocitáme se v době, kdy generaci pražského jara 1968, pamatující záchvěv násilně přetržené svobody, protéká život mezi prsty jako líně plynoucí říční tok, který zanáší dávné iluze naplaveninami a bahnem... Hlavní postavou filmu Pupendo je akademický sochař Bedřich Mára, který žije se svojí rodinou, manželkou - keramičkou Alenou a dvěma syny - Matějem a Bobšem v malém činžovním bytě na pražském nábřeží. Před lety musel z politických důvodů opustit místo vedoucího ateliéru na pražské Akademii. Z týchž důvodů není veden ani v oficiálním Svazu výtvarných umělců. Má znemožněno vystavovat a je odsunut na periferii zájmu a lukrativních zakázek. K osamělému rozjímání u rybářského prutu... Antipodem Bedřichovy netypické rodiny je rodina ředitele základní školy Míly Břečky. Soudruh Míla a jeho ambiciózní žena Magda, spolužačka Bedřicha Máry z Výtvarné Akademie, již drahnou dobu plavou s hlavním proudem, středem řečiště. Pro svá počínání nacházejí ospravedlnění v tradičním postoji té doby: "Někdo musí plavat s "nimi", aby situaci změkčoval, někdo se musí obětovat!", případně: "Proč bych měl zrovna já stát a šlapat vodu, když jiní plavou kraulem?" Vedle generace rodičů, odsouzené ke každodennímu pachtění za kusem žvance, je zde i generace jejich dorůstajících dětí. Tahle generace teenagerů si o snahách a postojích rodičů myslí své. Nevěří ve změnu k lepšímu. Od snah rodičů nic moc neočekává. Poflakuje se bezcílně předměstím, chodí za školu a čas ubíjí sněním o společném úniku za hranice všedních dnů. (Magic Box)
(více)Recenze (635)
Uchylna kravina na n-tou. Opravdu spatne a nahou Cibulkovou bohuzel nedostanete dlouho z hlavy, bude vas ta zbytecna a krecovita scena strasit jeste dlouho ve spani. Upachtene, bez vtipu, dynamiky. Bohuzel preslap. ()
Pupendo je dosť slabým filmom, ktorý sa v mojich očiach nevyhne porovnaniu s omnoho kvalitnejším Pelíšky, ktoré natočil rovnaký režisér a pár hercov z aktuálne hodnoteného filmu. Ale zatiaľ čo film Pelíšky obsahoval veľké množstvo zaujímavých, milých alebo vtipných scénok a len pár slabších, u filmu Pupenda je to naopak. Prevládajú práve tie nudné, trapné alebo nepodarené. Neviem prečo dávajú režiséri Polívkovi často úlohy ožranov, ale tu ma jeho večne podnapitý alebo často aj opitý maliar vôbec nebavil. V byte musí mať všade samozrejme neporiadok, oblieka a správa sa ako bezďak + kecá samozrejme samé nezmysli (ešte aj pred deťmi - neviem ktorú normálnu ženu by tešil takýto chlap). A ďalšia vec je to neustále hrdinstvo a boj proti komunizmu (samozrejme x rokov po páde). Teraz sú najväčší hrdinovia a odporci práve tí (česť výnimkám), ktorí najviac ťažili z režimu, spolupracovali, boli mu poplatní alebo pre istotu mlčali. Tak ako v dnešnej dobe, keď je problém, tak väčšina mlčí a možno o 30 rokov natočia film, ako všetci odporovali a upozorňovali. ()
Proč odpad? Film jsem vypnul po dvaceti minutách. Hercům nebylo vůbec rozumět (hlavně Polívkovi) a titulky tam nebyly, vůbec jsem nechápal o co tam jde, a ani jsem se neznažil tomu rozmět při tak mizené kvalitě zvuku a obrazu a celkově prostě nuda. ()
Mára je sochař, který však nemůže svobodně tvořit. Je to logické, jsou osmdesátá léta. Navíc to vypadá, že byl zachycen v jedné z mnoha vln komunistických zátahů na umělce a trochu to schytal. Ale kdo tenkrát ne, že? Nicméně všechno zlé je k něčemu dobré a pro Máru se persekuce stala účinnou výmluvou pro to, aby nechodil do práce a trávil veškerý svůj čas v leže na kanapi, v sedě v hospodě nebo zašitý ve svém malém ateliéru na břehu Vltavy. Tím přivádí svou rodinu do tristní finanční situace. Vandrácky oblečení sedí o hladu v zatuchlém sklepním bytě. I takový člověk má však přátele. Ti dobře znají Márovu finanční situaci a navzdory vědomí jeho odporu k práci, vymyslí pro něj způsob, jak vydělat peníze a současně zůstat "charakterním" umělcem. Mára se však místo vděčnosti, která by se zdála být na místě, nechá přemlouvat a nakonec až blahosklonně svolí. A tak dále, a tak dále, skončí to špatně. Víte, takový charakter je prostě na zblití, i když ve filmu je to kladný ubohý hrdina. Asi proto film nemám rád. Jinak je profesionálně natočený a angažované hvězdy odvádějí výbornou práci. V některých scénách se ale neubráním pocitu absence scénáře. Prostě to vypadá jako skeč z Ruské rulety. Ale to nevadí, ke koukání mi stačí, když není na scéně Mára. Jeho přístup mi vlastně připomněl ještě jednu věc. Jednou jsem viděl v televizi rozhovor s panem režisérem Krejčíkem, který to při nějaké té čistce také schytal. V kostce říkal, že všichni režiséři, kteří točili v sedmdesátých a osmdesátých, jsou komouši a dštil na ně oheň a síru. Že on, ubožátko, nemohl dělat svoje věci a přesto se nesnížil k točení (těch naprosto sqělých) schválených filmů (které máme všichni rádi), ale místo toho na protest trpěl ve sklepě. Co říci závěrem? Jsem rád, že za socialismu existovali i umělci, kteří nemuseli bojovat za každou cenu a poskytli nám sqělé filmy, ve kterých se sice lidé oslovují "soudruhu", ale my na ně stejně rádi koukáme pořád dokola... ()
Velice povedený film, který mi dosud unikal. Největší sílu filmu vidím ve výborným herectví ústřední čtveřice a v vtipném scénaři a dialozích parodující dobu socialismu a různé typy tehdejších charakterů. 81% ()
Ten film mám raději než Pelíšky 🙂 ()
Když film začínal, měl jsem z něho velmi dobrý dojem a byl jsem natěšený na to, co uvidím, někdy ve 40 min filmu však toto nadšení začalo nejprve mírně a později strměji upadat. Nevím, zda problém Pupenda spočívá ve střihu nebo ve scénáři, ale Pupendo na mě mělo dojem jako sekvence náhodných (a převeším extrémně krátkých) scén a příhod bez významnějšího propojení (např. Polívka se synem na krátkou rybaří, vzápětí se bez vysvětlení objeví se synem a studentkou v Národním muzeu a následně se po chvíli příběh opět přesune úplně jinam). Film samozřejmě dějovou má linku, ale ta se mi zdála tak okrajová a upozaděná, že ji jednoduše přebilo to množství situačních příhod, které se ve filmu odehrávají. Také mi dost vadilo, že některé scény byly dost uměle až nelogicky vykonstruované (např. scéna s nahou Cibulkovou). Pak mi také chyběl silnější důraz na propojení jednotlivých postav (víme, že se postavy znají, ale až tak nějak nárazově zjistíme, že mají společnou minulost a jsou si poměrně velmi blízcí). Škoda, protože potenciál měl film ohromný, jelikož herecky je super, humor je většinou velmi povedený, kamera a režie jednotlivých scén jsou také úžasné. ()
Reklama