Režie:
Jan SvěrákScénář:
Zdeněk SvěrákKamera:
Vladimír SmutnýHudba:
Ondřej SoukupHrají:
Zdeněk Svěrák, Andrej Chalimon, Libuše Šafránková, Ondřej Vetchý, Stella Zázvorková, Ladislav Smoljak, Irina Bezrukova, Silvia Šuvadová, Lilian Malkina (více)Obsahy(1)
Laskavá komedie o muži, který se domníval, že už nemůže být hůře a netušil, že právě prožívá nejkrásnější chvíle svého života. Františkovi už prošedivěly vousy. Kolja ještě nedosáhl školního věku a setkali se díky tragikomické životní situaci. Ti dva zůstali nakonec sami.Starý mládenec a kluk, kteří si navzájem nerozumějí a to ve všech směrech. Čeká je dlouhá a složitá cesta za úsměvem a láskou... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (746)
No, nejsou to úplně silné 4*, trochu mi tento Svěrákův snímek přijde přeceňovaný, ale dobrý je určitě, především po herecké stránce. ()
Touha po nereznoucím bakelitovém posouvátku značky Trabant změnila Františkovi Loukovi navždy život. Zúčastnil se v roli ženicha fingované svatby a jeho ruská nevěsta Naděžda mu k vysněnému vozu z NDR po čase přihodila na krk bonus v podobě svého syna Kolji. Louka nemá nejmenší zájem starat se o rusky mluvícího vyženěnce, ale StB už vyčenichala podezřelý sňatek a jemu nezbývá než věrohodně hrát svou roli nevlastního otce. Kolja si svého nedobrovolného pápu nenápadně omotává kolem prstu a Louka si pomalu začíná uvědomovat, že mu v jeho dosavadním životě něco chybělo. ()
90% - Klasika. Nádherný český film, který si oscarové ocenění rozhodně zasloužil... ()
Ryze český film určený primárně pro českého diváka, který díky emocím dokázal pochopit i cizinech v našich podmínkách se neorientující. A to je, přátelé, umění. Příběh spříznění je prostě nadnárodní. ()
Mezi českými filmy jednoznačně malý zázrak - malý citlivý film o lidech, taková česká člověčina, jakých jsou u nás hromady jako ve hnojníku, ale přitom se neutápí v kupě postav, rádobyvtipných hlášek a veskze neexistujícím ději. Jen jednoduchá příběhová linka týkající se jediné hlavní postavy a místo přebytečných keců citlivé a řemeslně výborně vysoustružené obrazy. Prvoplánovité? Určitě, ale i tak to funguje jako dobrý film který v druhém plánu za příběhem jednoho stárnoucího sukničkáře vypráví i o jedné z mála chvilek české historie, za které na sebe může být český národ aspoň trochu hrdý. 8/10 ()
Pro tenhle film pánů Svěráka a Svěráka, není nutno míti zákonitě povolené svěrače, pro pochopení a slzavé ukápnutí stačí býti dokonale empatickým a míti citlivou a vnímavou duši hned pod srdcem na levém místě, a nebo zestárnout... to se stalo mně. Před lety, jako mladý padesátník, bych tomu nasadil korunu a dal tak tři pizdy, což by bylo více než skandální, skoro o euro víc než to, že již nejsou padesátníky a na koruny, královské, se chodí vrávoravě zvracet. Ta nostalgie. ()
Co jiného než kvalita může vzejít z tvorby dvojice Svěrák a Svěrák. Nádherně zpracovaný lehce sentimentální snímek, který časem zraje jako víno. Duo Svěráků jsou klasičtí čeští kumštýři, kteří točí pro nás, pro českého diváka. Jemný humor i rodinné poetické drámo ovlivněné dobou. Česko-ruské smíření napříč několika generacemi. Jan Svěrák každým filmem pokračuje v tradici kvalit československé kinematografie. K plnému počtu mi rozhodně pomohla i nádherná hudba Ondřeje Soukupa. ()
Američanům stačí opravdu málo. Před lety jsem viděl první polovinu a měl jsem dojem, že mi to stačí. Nyní jsem zhlédl Kolju celého a původní dojem se potvrdil, ta půlka stačila. Příjemně strávený čas s klasikem v dobře udělaném filmu, na osobním příběhu rozehrávajícím určitou českou tématiku (vztah k Rusům, emigrační roztrženost životů). Postava Šafránkové (ve finále těhotná!) tam nějak podivně plandá, Smoljakova radost z "ilegální činnosti" napřed sympatická, leč přetažená do trapnosti. Celek sice drží solidně pohromadě, ale přece jen příliš stojí na prvoplánovém efektu izolovaných momentek. ()
Po novém zhlédnutí tohoto notoricky známého filmového příběhu se nemůžu ubránit dojmu, že Svěrák už nikdy nepřekonal OBECNOU ŠKOLU - viděl jsem všechny jeho filmy, a ačkoli je mám rád, kvalit jeho celovečerního debutu prostě nedosahují. KOLJA je rozhodně velmi pěkný film, který člověka chytne za srdce univerzálně srozumitelným příběhem, krásnou kamerou Vladimíra Smutného a typickým svěrákovským humorem, ale po mém soudu je zde až příliš chyb a nedostatků, který celkový dojem snižují (věková blízkost Zázvorkové a Svěráka, která brání tomu, aby mohla být jeho filmovou matkou, spousta přehlédnutých moderních detailů, které se dostaly do mnoha záběrů a kazí celkovou autenticitu - za všechny budiž jmenován nepřehlédnutelný žižkovský vysílač v úvodní scéně, který byl dokončený teprve v roce 1992; vyloženě debilní mimochodem shledávám scénu, v níž Louka při zběsilé jízdě přejede železniční přejezd - na červenou a v autě z bakelitu, pochopitelně bez dětské sedačky - radši nedomýšlet, jak by taková do nebe volající nezodpovědnost dopadla, kdyby to ten idiot nestihl). Za sebe si i vzpomínám, že když jsme na tom byli tenkrát se školou v kině, nějak mi už jako dítěti nešlo do hlavy, co ty ženské na Loukovi vidí, a stejný dojem mám i po letech - nemůžu si pomoct, ale Svěrák mi jako sukničkář typově vůbec nesedí. Stejně tak u mě několik filmových vtipů vyznívá naprázdno - ne vše se prostě povedlo, resp. ne vše mi sedne, ale možná je to jen tím, že už jsem ten film viděl tolikrát. Za mě 4 hvězdy, doprovázené nově probuzenou nostalgií teď hned vidět aspoň pár dílů JEN POČKEJ, ZAJÍCI! ()
Na to, že je to velký hit mě to teda moc nebavilo. Dokážu třeba ocenit herecké výkony, nějaký ten nápad a to je všechno. Holt některé filmy mají úspěch a mě nesednou. Nebo naopak nedoceněné filmy, které mě nadchnou. Tohle je prostě podprůměr pro mě. 36% = ** ()
Zahrané sice vzorně, ale vůbec mně neseděla k danému celku přemrštěná režie Jana Svěráka. Zvolený styl pro mě nebyl ideální a některé záběry budily dojem, že jsou velmi samoúčelné a jako by říkaly i takové záběry dovedeme u nás. Všechno je to strašně moc sentimentální a předvídatelné. Scénář žádná sláva a povrchnost celým tím prostupuje až moc výrazně. Plusem je vynikající herecké obsazení a značný divácký potenciál. ()
Téměř v každém "lepším" filmu lze najít jakýmkoliv způsobem pěkný moment. Kolja je výjimečný tím, že jich nabízí nepřeberné množství. Díky mu za ně. ()
Svěrák (otec) umí psát příběhy, které obsahují silné a vtipné scény, a Svěrák (syn) je umí poutavě a půvabně převést na celuloid. Ano, KOLJA je prvoplánová a až hanebně vykalkulovaná sázka na jistotu, ale je zkrátka velmi profesionálně zpracovaný, zahraný a ve vší své sentimentalitě relativně decentní a i funkční. Film ze zcela pochopitelných důvodů jedněmi milovaný, druhými nenáviděný (přestože svým vyzněním je naprosto nekontroverzní). Ovšem moc by mě zajímalo, jak by byl v naší zemi přijímán, kdyby toho zlatého plešouna (a i ty další významná ocenění) nakonec nedostal... 80 % ()
Zdenek Sverák sa v jednej relácii zabával na tom, že tesne po získaní oscara bola na verejnoprávnej televízii diskusia filmových kritikov o tom, aký je Kolja zlý film a strašný gýč. Ja dúfam, že ak raz my slováci budeme mať to šťastie, že získame zahraničného oscara, tak nebudeme vlastným tvorcom tak závidieť. Dojemný gýč sa dá brať ako podžáner a Kolja je jeho najlepším predstaviteľom. ()
uauuuu . . . ani si nepamătám, či som niekedy videl dojemnejší príbeh ()
Jsem barbar, že jsem do teď neviděla takové dílo. Je to nejen hrozně emotivní, ale zároveň to v sobě má takovou ironii, že se nejde jinak, než usmívat, i když je to vlastně smutné. A klasické české kšeftování samozřejmě nesmí chybět. ()
Tak tohle je jeden z těch filmů, které zákonitě musí útočit na ocenění. Chyba to rozhodně není. Mně se film jako celek ohromně líbil. Film je postaven na zajímavém příběhu, který je propleten velmi jemným nevtíravým humorem. Jestli si některý český film zasloužil oscara, tak je to právě tento. Film plný narážek a odkazů na tehdejší dobu, který je dotažený na naše poměry k dokonalosti po všech stránkách, a to nemohu hodnotit jinak než 4*. ()
Kolja je překrásný film, který dokaže člověka rozesmát i rozplakat. U mě jednoznačně 100%. To se musí vidět! ()
Zajímavý film otce a syna Svěrákových o malém ruském chlapci u nás... Taky to dostalo Osara. ()
Společně s Obchodem na korze a Ostře sledovanými vlaky jde o jediný český film, který je držitelem Oscara za nejlepší zahraniční film. Jediný český film, který vyhrál Zlatý glóbus. Držitel 6 Českých lvů. Na cenách České filmové kritiky byl v roce 2020 vyhlášen nejlepším porevolučním českým filmem. Zároveň byl některými kritiky obviněný z toho, že byl až příliš bezpečnou sázkou na jistotu a Oscara si možná nezaslouží. Kolja ale i přesto po letech zůstává jedním z nejoblíbenějších českých filmů a má to kromě výhry prestižního Oscara především jeden hlavní důvod. Kombinace Jan Svěrák/Zdeněk Svěrák totiž skutečně dodala skvělý film. Zdeňka Svěráka za psacím stolem člověk pozná snadno. Chytré dialogy a humor, výtečně vykreslené postavy a především ten správný tah na branku. Kolja se opírá o naprosto lidský příběh, který je sice divácky neskutečně vděčný, to ale automaticky neznamená, že by šlo o bezpečnou sázku na jistotu, která pouze těží ze samotného příběhu. I divácky vděčná látka se dá natočit naprosto výtečným způsobem a to se u Koljy stalo. I přes zasazení do Československé republiky má Kolja světový přesah, který byl následně klíčový v získání Oscara. Naší historií nepolíbený člověk logicky nebude chápat dobový kontext filmu. Kolja je ale především o konfrontaci dvou rozdílných osob, které rozlišuje nejen generační, ale i národní rozdíl. Nezáleží tak ani na tom, že se příběh Františka Louky a malého Koljy odehrává v jakési malé zemičce v Evropě. Stěžejní téma filmu je totiž snadno přeložitelné i bez pochopení dobového kontextu a citlivě budovaný vztah dvou hlavních hrdinů výtečně funguje až do naprostého finále, které nenechá jedno oko suché. Ale kromě funkčního dojení emocí je to pořád také velmi zábavná a milá podívaná. Janu Svěrákovi se po snímcích Obecná škola nebo Akumulátor 1 opět podařilo natočit film, kterému se daří vypadat světově. Svěrák nejen výtečně pracoval s dětským hercem Andrejem Chalimonem, výtečně vedl celý zbytek obsazení a především natočil skutečně bravurní film. Dokonalosti chtěl dosáhnout za každou cenu, ať už to znamenalo natáčení z horkovzdušného balónu a další kreativní rozhodnutí. A nejlepší na tom je, že ta kreativní rozhodnutí následně dohromady tvoří opravdu vynikající zážitek. Celé to je tak skvělé i díky vynikající kameře Vladimíra Smutného, ikonické hudbě Ondřeje Soukupa a lokální střihačské jistotě Aloisi Fišárkovi. Jeden z nejtalentovanějších kameramanů u nás Vladimír Smutný (právoplatný držitel 8 Českých lvů za kameru, nominace za Kolju byla vůbec jeho první) vždy dokázal obstarat vynikající vizuální stránku, hudba Soukupa se skvěle hodí k tomu, co se děje na plátně a ještě vydatněji ždímá divácké emoce a Fišárek dokazuje, že je prostě obdivuhodný střihačský talent. To, jak na sebe veškeré záběry navazují a jak člověk ani většinu času vlastně nevnímá, že se střídají různé záběry jen dokazuje, proč je Fišárek brán za eso ve svém oboru. Obsazení filmu je též jedna velká výhra. Zdeněk Svěrák si roli Františka Louky napsal na tělo a těžko si v téhle roli vlastně představit kohokoliv jiného. Přirozený a neskutečně milý výkon Andreje Chalimona ukazuje, že se neposedné dítě na place dá se schopným a komunikativním režisérem navézt na obdivuhodný dětský výkon, kdy se dá malému herci uvěřit každý aspekt jeho chování. Libuše Šafránková byla též pro svou roli zvolena naprosto ideálně, stejně tak jako Ondřej Vetchý. A pak už by člověk jen mohl do nekonečna vyjmenovávat jména talentovaných herců v menších či větších rolích - Lilian Malkina, Karel Heřmánek, Miroslav Táborský, Regina Rázlová, Stella Zázvorková, Ladislav Smoljak...... Kolja dokazuje, že není malých rolí, ale pouze ´´ malých ´´ herců. A po těch není v Koljovi ani vidu ani slechu. Na první pohled noční můra je ve finále pro Františka Louku v podstatě začátkem nové etapy života, která ho po tak trochu osamělém životě starého mládence navede na tu správnou cestu a to i přesto, že se to neobejde bez různých komplikací od lidí, kteří Koljou kvůli jeho ruskému původu opovrhují po STB. Výborná technická stránka se tak může opřít o výborný scénář a to dohromady s bravurním režisérem tvoří jednoduše výtečný film. A jeho přesah do zahraničních zemí jen utvrzuje jeho výjimečnost. Vynikající Svěrákova snadno identifikovatelná poetika v té největší síle, velmi schopný Svěrák Jr. za kamerou a všichni ostatní tvůrci a herečtí představitelé dohromady tvoří výjimečný český film, který se naprostým právem dočkal mezinárodního uznání a navíc díky svému úspěchu zavrhl plány na zrušení tvorby českých filmů. Silný příběh je prošpikován neskutečně milým a chytrým humorem a jakmile na konci s doprovodem hudby Soukupa dojde na jeden hluboký výdech, definitivně se dokazuje, že je tento film neskutečným emocionálním buldozerem, který by rozplakal i Terminátora. Přitom všem se ale dá obdivovat i z filmařské stránky a divácky přístupný příběh je natočen ve skvělé podobě, kdy se naštěstí nedá říct, že formální stránka zastiňuje obsah a obsah nezastiňuje formální stránku. Nejen výborný, ale především zásadní český film, který bude i nadále sloužit jako ideální vzor....... Náš krasny! () (méně) (více)