Obsahy(1)
Skupinka umělců hodlá nafotit v prostorách starého hradu hororově laděné snímky na přebaly knih. Po počáteční roztržce s majitelem se přece jen pustí do práce. Při focení je ovšem postihne smrtelná nehoda a další úmrtí na sebe nenechají dlouho čekat. Vše nasvědčuje tomu, že nejde o náhody. Navíc se dozvídají o popravčím, který byl v minulosti proklet a odsouzen k smrti v železné panně. Šance na dožití se rána výrazně klesají. (destroy83)
(více)Recenze (17)
Celkem povedený starší italský krvavý flák se spoře oděnými herečkami a pořádnou dávkou mučení. Vše se odehrává na starém, zdánlivě opuštěném hradě, kde skupinka umělců hodlá nafotit hororově laděné snímky na přebálky knih. Naši hrdinové bez pozvání vniknou do hradu, kde je překvapí tajemný majitel se svými nohsledy. Majitel, který zpočátku nestojí o jejich společnost, nakonec nechá umělce přenocovat a nafotit v místní mučírně požadované snímky. Při focení je ovšem postihne smrtelná nehoda a dozvídají se o popravčím, který byl v minulosti proklet a odsouzen k smrti v železné panně. Další smrt na sebe nenechá dlouho čekat, vše nasvědčuje tomu, že nejde o náhody a šance na dožití se rána výrazně klesají. Snímek sice obsahuje toporné herecké výkony a řadu nechtěně vtipných scén, vše ale vyvažuje pekelná porce mučení na všechny způsoby a to převážně ženského pohlaví. Vše se navíc odehrává za zdařilého hudebního doprovodu a působivé výpravy. I přes řadu nezdařilostí si snímek, i když slabší, čtvrtou hvězdu zaslouží. ()
Nedokonalostí tohoto snímku se můžeme utěšovat jen tím,že vznikl už dávno než většina ostatních podobně zaměřených trikových filmů.Technické provedení a efekty nikoho sice moc nepřekvapí,ale někdy je toho přespříliš.Ve své době byl tento film dozajista šokující svým pohledem na nahotu a mučení,ale Italové v 70. letech dali vysokou mez brutalitě a tvrdé gore efekty zacházely až do krajností,takže trikově tento rádoby úsměvný horor i na tu dobu je velmi špatný. ()
Poněkud úsměvný horor o skupině umělců, co proniknou do hradu, kde hodlají nafotit snímky pro přebaly hororových publikací, jejichž autor má vše na starosti. Motiv norimberské panny (co nikdy neexistovala), kyvadla od Poa a mučírny, tak jak ji známe z čarodějnických hororů té doby. Barvotiskový vizuál je příjemný, přílišná herecká stylizace komická. Většina soubojů je legračních, mučení obětí je chvílemi dobré, ale z dnešního pohledu přirozeně zastaralé. Edith leží na mučící peci, v níž hoří jen při detailním záběru, pavouk na šňůrách vypadá hůř (tedy legračněji) než Pučmeloud ze Včelích medvídků a upalovaná oběť nějak nehoří. K tomu ve vypjatých scénách zní příjemná hudba s lahodným ženským vokálem. Kdyby se toho chopil R. Corman (Jáma a kyvadlo 1961), byla by to jiná podívaná. A o dva roky později ukázali Němci v Hadí jámě a kyvadlu také onačejší příběh. Pro pobavení ale dobré. ()
Snímek oscilující mezi zvrácenými příběhy slavného Markýze de Sade a povídkami E.A. Poea. Bohužel bez atmosféry a napětí, a to i přesto, že jeho druhá polovina nabízí slušnou dávku násilí. Divák si tu přijde na spoustu druhů středověkého mučení a zabíjení typu železné panny, natahování na skřipec nebo upalovaní zaživa. Jenže to herecké panorama je natolik srandovní, že ten film zkrátka nejde brát vážně, kor když hlavní záporák vypadá jako nedomrlý bráška slavného El Santa. Předčasným vrcholem budiž bizarní scéna s elektronickým pavoukem a ženštinou lapenou v pasti - ta se prostě musí vidět! Ano, Bloody Pit of Horror strašlivě zestárlo, takže oproti jiným žánrovým kouskům tehdejší italské kinematografie nemá moc šancí zaujmout ani veterány v eurohororu. ()
Na svoju dobu šokujúci, brutálny a nemalou skupinou ľudí zatracovaný filmový projekt plný mučenia, šialenstva a fetišizmu. Zábavný priemysel pohyblivých obrázkov pojal 60-te roky všade možne po svete skutočne ako prelomové desaťročie plné bizarností, inovácii a nepredstaviteľného teroru, doposiaľ v takej explicitnej forme nevídaného predstavenia ľudského úpadku. Šokujúca éra mondo dokumentov v Taliansku odštartovaná slávnym MONDO CANE (1962), nenechala na seba dlho čakať ani na poli hororu, čoho príkladom je aj Il boia scarlatto, titul známejší pod názvom “Bloody Pit of Horror“. Pritvrdzovalo sa ale všade, nie len v Taliansku. A to vrátane klasického amerického gore prelomu Herschella Gordona Lewisa – BLOOD FEAST (1962) a japonských šialeností, sa krivka rastu toho, čo publikum ešte dokáže zvládnuť, neustále posúvala čoraz viac do väčších a strmších hodnôt. Strach z gothických panstiev, mučiarní, chladných zámkov s množstvom tajných chodieb a pavučín na klenbách vysokých stropov, ale stále ešte pretrvával. Režisér Massimo Pupillo (v anglickej verzii uvedený pod pseudonymom Max Hunter) oprášil klasický Poeov príbeh o JAME A KYVADLU a výjavy Marquisa de Sadea. Ku vygradovaniu fyzickej tortúry a psychickej deštrukcie pána hradu, pridal Massimo Pupillo okrem toho aj štýlovú hudbu od Gina Peguriho presne pasujúcu do rytmu žeravých kutáčov a besnenia v mučiarni, a aj to správne osadenstvo na porážku. Vďaka bande fetišistov – skupinka fotografov, štylistov a krásnych vyzývavých modeliek, mieriacich na zdanlivo opustené panstvo z dôvodu tvorby poriadne bizarného kalendára s naaranžovanými snímkami mučenia, zábava neutícha ani vtedy, ak práve na scéne nie je samotný “The Crimson Executioner“. Akcia strieda proste akciu. Miestami zámerne vtipný, inokedy nedobrovoľne samoparodický vďaka amatérskym efektom, drsný, šialený, herecky obstojný a nápadmi oplývajúci snímok jednoducho dokáže nadchnúť aj po zhruba polstoročí. A to klobúk dolu. Moje veľké sympatie si rozhodne získal. Záverom mi nedá sa ešte nevrátiť k fetišistickým kolážam foteným na zámku, niektoré z nich sa postupne prezentujú samostatne na obraze ako predstavenie nových prírastkov do fotoalbumu bizarnosti. Spomínané prezentácie mi totiž pripomenuli prácu Irvinga Klawa a Johna Willieho – fotografov fetišistických kreácii ženských modelov, ktoré pred objektívom fotoaparátu v na pohľad krutých scénkach fotili a štylizovali do vývavov mučenia. Okrem tohto fetish podtextu mi príde zaujímavé spomenúť cvakátko na nechty. Áno cvakátko!!! :) Že sa ním strihali nechty v Taliansku už v šesťdesiatom piatom som ani nevedel :) V tomto prípade bolo prostredníctvom neho nutné nie sa starať o manikúru ale o záchranu svojho vlastného života, hehe. Mimochodom a tým už výpis malých zaujímavostí ukončím, na túto staršiu klasiku talianskej kinematografie si spomenuli aj drsní chlapi z goregrindovej skupiny "Impetigo" a to tým, že si ju prostredníctvom krátkeho úryvku – intra k pesničke “Bloody Pit Of Horror“ v rámci vydania EP “Faceless“ z roku 1991, pripomenuli. "I can't stand anymore let me go. The Crimson Executioner invented the torture of icy water .... too creature like you. .......... My vengeance needs blood! .......... The Crimson Executioner cries out for blood! .......... You'd better prepare to die, you sinner! ... Ha ha ha ha ha!" () (méně) (více)
Galerie (10)
Photo © International Entertainment Corp.
![Krvavá jáma hrůzy - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/166/649/166649516_056772.jpg)
Reklama