Režie:
Jacques BeckerKamera:
Ghislain CloquetHudba:
Philippe ArthuysHrají:
Michel Constantin, Jean Keraudy, Philippe Leroy, Marc Michel, Raymond Meunier, Paul Pavel, Catherine Spaak, Philippe Dumat, Dominique Zardi (více)Obsahy(2)
Vězně v cele číslo šest spojuje myšlenka na útěk z vězení. Když sem přibude nový vězeň Gaspard, zkušený Roland jej zasvětí do vymyšleného plánu útěku tunelem. Na budování tunelu všichni v noci pracují a každým dnem se tak přibližují k vytoužené svobodě. Nejen tunel je zárukou jejich úspěšného útěku...
José Giovanni, velká osobnost francouzského filmu, přinesl před kameru vlastní zkušenost. Narodil se v Paříži v korsické rodině a již od brzkého mládí se musel sám o sebe postarat. Za války působil jako vysokohorský vůdce a pěšák v odbojovém hnutí, ale po osvobození se zapletl s podsvětím. Při loupežném přepadení jsou jeho strýc a bratr zabiti a mladý Giovanni dostává trest smrti. Jeho otec však o svého syna bojuje a José vychází z vězení v třiatřiceti letech. Svůj nešťastný příběh přenesl José Giovanni do své první knihy nazvané Díra, což je slangový výraz pro vězení.
Francouzský režisér Jacques Becker byl knihou nadšen a koupil práva. Giovanni se podílel na psaní dialogů a s Beckerem dál spolupracoval. Za svůj život napsal jednadvacet knih, pod čtyřiadvaceti filmy je podepsán jako scenárista a režisér - Dva muži ve městě, Sicilský klan, Poslední adresa a další. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (93)
Staromodně naivní s realistickým vyústěním vězeňské drama s dobrým hereckým obsazení.. V čem však Díra nezestárla je napětí a atmosféra. Klasika co dokáže oslovit i po 50ti letech dnešní publikum. ()
"Bude sa vám to zdať zvláštne, ale prvýkrát sa cítim nažive." Jedna z najlepších väzenských drám, zaradená aj do zoznamu 1001 filmov, ktoré musíte vidieť, než umriete. Skutočný príbeh o jednom perfektnom pláne na útek z väzenia, ale aj o priateľstve a súdržnosti medzi väzňami. Uskutočňovanie plánu je zobrazené až dokumentaristicky podrobne, čím film pripomína podobný, o 4 roky starší film K smrti odsouzený uprchl (1956). Oproti nemu má ale ešte pár plusov k dobru - je lepšie dramaticky spracovaný, postavy sú lepšie psychologicky vykreslené a jeho scenár je pestrejší, s viacerými zaujímavými zvratmi. Príbeh je pomerne rafinovane vyrozprávaný akoby z pohľadu nového väzňa v cele (Claude Gaspard), ktorý sa javí ako hlavný hrdina, keďže jedine o jeho prípade niečo divák vie. Veľmi vzrušujúce sú scény v podzemných chodbách. ()
Pauvre Gapard !!! Pomaly ubiehajuca drama spoluvaznov ma zuajala a vtiahla... Koniec je samozrejme taký aký je. ()
Jedinečná atmosféra. Netradiční vězeňské drama - napětí je jiné, než na jaké jsme zvyklí. Je to inteligentní, je to i překvapivé a mladé duchem. ()
Na poli filmů z vězeňského prostředí špička, sympatičtí vězni, propracovaný plán a napínavý děj. To je recept na úspěch, tedy alespoň u mě. Akorát jsem nepochopil to jak skrývali hluk. ()
Krásne prepracovaná čiernobiela (vo farbe by som si to nevedel predstaviť) snímka so silným mrazivým koncom. Asi to tu ešte nikto nespomenul, ale najviac sa mi páčila scéna z prvej tretiny filmu, ako spoluväzni spoločne jedia domáce jedlo o ktoré sa predtým podelili - scéna trvá asi viac ako minútu. Aj takto sa dá vykúzliť tá správna atmosféra, bez zbytočných efektov. Vyzdvihujem herectvo všetkých prítomných, hrajú s prekvapivou ľahkosťou. Scény sú priam atmosferické. Doporučujem, ale nehľadajte žiadne americké efekty, výbuchy a prvoplánové prekvapenia. ()
Na tu dobu určitě významný snímek. Poctivá řemeslnická práce s kamerou. Autentické herecké role. Ponurá, stísněná atmosféra. Obyčejná zápletka, avšak myšlenka protagonisty silně kontrastní. Ztratit získanou svobodu zradou? Kéž by tu svobodu nedostal, pak by o ní totiž nepřišel! ***7,0/10*** ()
Geniální. Ani sem nedutal, jak jsem jim držel palce... ()
Prvotřídní vězeňský film. I když se mi nechce věřit že to bušení nikdo neslyšel nebo to aspoň nepřišlo někomu divné, je to výborný příběh o jednom dobře vymyšleném útěku. ()
Francouzský film natočený podle stejnojmenné knihy od J. Giovanniho pojednávající o útěku z věznice la Santé. Tento snímek však nenabízí žádné hlubokomyslné úvahy o vině a trestu či o možnosti nebo nemožnosti uniknout z káznice. Děj filmu jde přímo na věc a příběh se zabývá ryze útěkem, nikoliv však jeho plánováním, ale samotnou precizní realizací. Vřele doporučuji se zaměřit na trestance jménem Roland Darbant alias Jean Keraudy, tomuto muži se už třikrát ve skutečnosti podařilo uniknout z kartouzy, spolupracoval při tvorbě knižní předlohy i samotného filmu a ač neherec, nelze z něho během dramatu spustit oči. Je autorem popisovaného úniku pěti vězňů, z nichž každý ví, co má dělat, a všem je jasné, že bez naprosto precizní spolupráce mezi sebou by jejich plán skončil brzy fiaskem. Snímek nabízí neskutečně působivé záběry na rozbíjení překážek při cestě ven, ať už se jedná o betonovou podlahu cely či masivní zeď těsně před koncem jejich cesty. Tato demolice byla vykonána pochopitelně velmi primitivními nástroji, zato však s nadlidským úsilím a hlavně zobrazena téměř bez střihu (!), čímž mě tyto záběry naprosto fascinovaly. Herectví všech zúčastněných je vskutku obdivuhodně, zejména oceňuji jejich dokonalé prolézání vybudovanými úzkými otvory vedoucími na svobodu. Pokud jsem během celého snímku pociťoval jisté mrazivé vzrušení nejen z vynikající temné atmosféry filmu, závěr mě totálně odrovnal. Jednoznačně patří mezi nejlepší filmy, jež jsem zatím měl tu čest vidět. ()
Lahůdka pro milovníky filmů tocicich se kolem jedné akce a jednoho plánu, typu Dannyho parťáci, Kam Orli nelétají, Tucet špinavců a samozřejmě Velký Útěk, se svíravou atmosférou a naprosto strhujícím závěrem. Doporučuji pokud máte chuť na vážné atmosférické akční drama s pořádnýma chlapama a solidním příběhem. ()
Ponurý, drsný, stísněný a napínavý vězeňský thriller o partě vězňů z cely číslo 6, oddělení 11, kteří neměli v plánu odsedět si své tresty až do konce. Věznici hodnotím jako jednu z těch „lepších“, které jsem ve filmu viděl, ne jako třeba Shawshank, Wakefield z filmu Brubaker nebo to kanadské zvláštní nápravné zařízení, ve kterém skončil Mesrine. Taky zde měli vězni na cele splachovací hajzl, umyvadlo, dostávali balíčky s jídlem (které jim však strážný před přijetím důkladně prohledal a všechny salámy a chleby prořezal) a strážní ani ředitel nebyli žádní extra psychopati, násilníci nebo sadisti. Naši vězni na cele číslo 6 byli taky celkem pohodoví chlápci – zkušený a schopný Roland, starý píchač Geo, věčně vysmátý nepíchač Vossellin a přátelský Many. K nim je na celu jako pátý přidán mladý a velice milý Gaspard. Hoši na cele se baví především skládáním krabic na boty z kartonu, takže se nenudí. Mezitím si pokecají o svém starém životě, obzvláště píchač Geo se ptá mladého Gasparda na jeho seksuální zkušenosti a na to, jaká byla mladší sestra jeho manželky v posteli. Vězni mají tresty dlouhé od deseti let až po možnost trestu smrti a Gaspardovi hrozí 20 let za pokus o vraždu své ženy – vytáhla na něj pistoli a při potyčce ji postřelil do ramene. Hoši si však své tresty odsedět nehodlají a mají v plánu dostat se na svobodu a celý útěk mají dokonce celkem dobře promyšlený. Pod sloupcem kartonů odstraní z podlahy několik vlysových desek a pustí se do vybíjení betonu pod podlahou, což musela podle mě slyšet celá věznice, přesto se jim povede prokopat se až do sklepa. Byly to fakt rány jako z děla a třepat se musely všechny mříže na oddělení. Následně se do podzemních prostor vydají společně Roland s Manym a povede se jim přepilovat mříž a dostat se do podzemní chodby a místnosti a při průzkumu se úspěšně vyhýbat hlídkám. Hlídky se třeba baví tím, že krmí místní pavouky mouchami s otrhanými křídly. Roland se dokonce rozhodne využít skladovaný materiál – dřevěné desky – v další části jejich útěkové trasy. Objeví dvířka do kanalizace, u kterých je nutno přeřezat panty, a pak dvířka nasadit zpět, o to se opět postará velice šikovný Roland, kdy vrátí panty do protikusů pomocí zápalek. Pak už zbývá jen se prokopat z jedné části kanalizace – vězeňské – do druhé části – městské. To spočívá ve vykopání třímetrového tunelu přes beton, kamení a štěrk, což musela být pořádná dřina, hlavně když to museli hoši dělat přes noc. Dokonce dojde k malému závalu, při kterém je Geo zasypán, ale pohotový Roland jej okamžitě vysvobodí. Jejich činnosti si stráže po celou dobu nevšimnou, a to také díky šikovnému zrcátku, sestrojenému ze špachtličky a střepů zrcadla. Pro měření času zase posloužily přesýpací hodiny, sestrojené ze dvou baněk, které Vossellin chytře ukradl na ošetřovně. Hoši to prostě měli promyšlené od začátku až do konce a nezanedbali jediný detail. Jenomže…na konci se Gaspard dozví od ředitele věznice, že jeho žena stáhla obvinění, a že tedy bude brzy propuštěn. Nevypadá však moc nadšeně, a tak se jej ředitel zeptá, co jej trápí, z čehož se stane dvouhodinový rozhovor. Po návratu do cely jsou hoši poněkud podezřívaví, protože byl pryč dvě hodiny. Prozradil jejich plán? To se dozvíme ihned poté, co útěk začne. Byla to velice studená sprcha na konec a já nevím, zda byl Gaspard jen mladý, vychcaný a prospěchářský zrádce, nebo to myslel dobře. Film mě bavil od začátku do konce a o napínavé okamžiky nebyla nouze. Nešlo zde příliš o rozhovory a filozofování o životě a o jejich zločinech, jako spíše o precizně naplánovaný a téměř provedený útěk. () (méně) (více)
Vynikajicí vězeňské drama. Atmosféra by se dala krájet. A ten mladý floutek už od začátku mnoho důvěry nevzbuzoval... ()
Podrobnější návod, jak utéct z vězení, nikde jinde nenajdete. Moc jsem se těšila a jsem spokojená. Příběh i jeho zpracování jsou jednoduché, ale efektní, herci jsou dokonalí, a atmosféře pomáhá i černobílý obraz a absence jakékoli hudby. Film má sympaticky pomalé tempo a pár velmi podařených záběrů- např. scéna s pavoukem v podzemí se vážně povedla. Ještě k těm hercům- vedle excelentního Jeana Keraudyho (Roland) se mi moc líbil i Manu v podání Philippa Leroye (zamlada neskutečný fešák) a uhranula mi také Catherine Spaak, přestože měla ve filmu asi dvouminutový štěk. Zvažovala jsem, zda dát čtyři nebo pět hvězdiček, ale tohle bude za plný počet. Inspirace veliká :) 82. ze 1001 ()
Staré zlaté časy. Partia väzňov na cele má vyššiu úroveň, než náhodne vybratých 5 slovenských sudcov. (Pojmu "väzenský film" sa neľakajte, najnásilnejšou scénou je pár faciek inštalatérovi, ktorý väzňom ukradol poštové známky.) ()
V podstatě skvělý, ale zbytečně dlouhý film, kde se z 90% předvádí výkopové a celkem nelogické akce. Není myslitelné, aby v nočním tichu po několik nocí a tak razantním způsobem bylo bourané zdivo i když ve sklepeních. No a polovičním plátkem na kov ledabyle přeříznout mříž 4x4 cm ? Tak je patrné, že žádný z aktérů a ani režisér, něco podobného nikdy nezkusili. Točit napínavé filmy jistě ano, ale trochu smyslu pro realitu neuškodí. ()
Škoda, že obsah filmu vyzrazuje to, co by se divák jinak měl dozvědět až v posledních minutách filmu... ()
Je to únavně zdlouhavé vězeňské drama , románově popisující přípravy k útěku . Samozřejmě se to celé zhroutí a zhroutí se i napětí diváka . Vadí nelogičnosti v ději , které jsem si ovšem vychutnal víc, než celou tu vězeňkou dřinu . ()
Nadčasově skvělé. Pointa je nadálá, její kontury bystrý divák rozezná už z dálky, o to rozkošničtěji si ji ovšem může vychutnat. Dojemné je, jak charakterní, hrdí a sympatičtí jsou ústřední kriminálníci. Autoři zjevně chápali, že vzpoura proti okolnímu systému může být ospravedlnitelná. Michel Foucault, autor pronikavé studie o krutosti tradičního vězeňského systému, byl ostatně Francouz. Díra z roku 1959 je poctivěji vykopaná, a proto hlubší než Prison Break z následujícího tisíciletí. ()
Vynikající film z prostředí věznice a snaze uprchnout ... ()
Reklama