Režie:
Brian DuffieldScénář:
Brian DuffieldKamera:
Aaron MortonHudba:
Joseph TrapaneseHrají:
Katherine Langford, Piper Perabo, Charlie Plummer, Chelah Horsdal, Rob Huebel, Kaitlyn Bernard, Yvonne Orji, Hayley Law, Laine MacNeil, Payton Lepinski (více)VOD (3)
Obsahy(2)
Připravte se na nejskandálnější milostný příběh o dospívání... a explozích! Jakmile studenti na jejich střední škole začnou nevysvětlitelně vybuchovat (doslova...), maturanti Mara (Katherine Langfordová) a Dylan (Charlie Plummer) se snaží přežít ve světě, kde každý okamžik může být jejich poslední. Poté, co se mezi nimi zrodí nečekaná láska, Mara a Dylan zjistí, že když už nemají příslib zítřka, mohou konečně začít žít pro dnešek! (HBO Europe)
(více)Videa (1)
Recenze (62)
Mám rád tyhle náměty, které své postavy připraví o jejich ontologickou jistotu a nutí je, aby se s tím nějak popasovaly. Zvlášť pro letošní rok je to takové ryze aktuální. Esem tohoto filmu jsou nicméně především dva hlavní hrdinové, kteří mezi sebou mají skvělou chemii. Takováhle středoškolská romantika s těmito hrdiny by se mi asi dost líbila i tehdy, kdy jejich spolužáci samovolně nevybuchovali. Závěrečná třetina bohužel trochu ztratí směr a v porovnání s předchozími šedesáti minutami už to není ono. Ale epilog je zase fajn. ()
Sociální výpověď o zmatenosti současné dospívající generace v současném světě? Děsí je život kolem tak moc, že z toho až pocitově vybuchují? Filmová exkurze do mysli dospívající mládeže na základě románu Aarona Starmera, který smíchal fantasy motiv s milostnou etudou, ukazující především jaké nebezpečí může číhat v tomto věkovém rozhraní. Zvýšený tlak ve škole, sexuální dospívání, problémy s vrstevníky, sociální sítě. To způsobuje uzavírání se do sebe, kde se tlak kumuluje do takové fáze, že dotyčný sakrálně vybuchne. Jen je to ve snímku prezentováno takovým způsobem, že je divák naprosto zmaten nad tím, co se to vlastně děje a proč. Ve školní třídě prostě exploduje dívka, ze které zbudou jen krvavé stříkance na spolužácích a místo ní zůstane na židličce kaluž krve a to všechno zcela bez vysvětlení. No, tady to chce hodně přemýšlet nad danou situací. Tragický realismus coby portrét hlavní hrdinky ztělesňuje její ztrátu a zoufalství, které se samozřejmě snaží kompenzovat drogami a alkoholem. Realita všedních dnů mnohé mládeže vedoucí jen k neporozumění ze strany rodičů a vůbec celého okolí. Je tu jisté morální varování ve víru hlubokých nepochopitelných záhad, což právě vlivem neznalosti působí snad jako metafora temné sociální satiry. Snímek atmosféricky vyznívá spíše nudně a svým způsobem dost zmateně. Je tak prezentován život mládeže v normálním nebo obyčejném spektru? Nebo v tom je právě ta zmatečnost v duši jednotlivce, které ani rodiče nedokáží prohlédnout, vedoucí k celistvým problémům? Máme tu tak pátrání po příčinách zoufalství soustředíc se převážně na následky. Je jednoduché přijít o život a to bez ohledu jakým způsobem. Onen výbuch je jen neutrálním zpodobněním dané vážnosti. ()
Pohodově obsazené a dejme tomu dvě třetinz celkem úsměvné, ačkoliv smích se v mém případě nedostavil ani jednou. Nicméně celou dobu jsem měl pocit, že téma by zasloužilo vážnější zpracování ať už jako psychologické drama, nebo klasický horor, přičemž romantickou linku bych klidně nechal. Komediální rovina mi k tomu prostě neseděla. A totoéž se dá říct o poslední cca třetině. Film sice přešel do kýženého vážnějšího módu, ale režii to moc nejde. Celkově průměr, který nenadchne a neurazí. 50% ()
Zpočátku jsem měl dojem, že sleduji film, který bych mohl vcelku vysoko hodnotit, s postupem času se ale ukázalo, že je sympaticky cynická hlavní hrdinka spíše jen pozérkou, směsice žánrů taky dvakrát nepomohla a v závěru došlo i na patos a pravé americké hodnoty, takže jsem musel oželet i třetí hvězdičku, s níž jsem už téměř najisto počítal. ()
Bye bye happiness, I think I’m gonna die. Perfektný film do súčasnej pandemickej neistoty. A doslova súhlasím s tým, čo napísal užívateľ lamps; Prvá polovica je originálna, s funkčnou chémiou medzi postavami, klasicky sympatickou Langfordkou a nábehom na kultový status. Ešte okolo konca prvej hodiny som si hovoril, že o takých 5 až 10 rokov možno... Potom ale scenárista nedokáže uspokojivo uzavrieť to čo vytvoril a tak tu máme ďalšiu variáciu na teenagerské traumy, čo síce v tomto poňatí stále originálne je, zároveň ale How I Live now a I’m Not Ok With This už sme tu mali. Škoda toho potenciálu. 65% ()
Reklama