Režie:
Paul Thomas AndersonScénář:
Paul Thomas AndersonHudba:
Jonny GreenwoodHrají:
Alana Haim, Cooper Hoffman, Sean Penn, Bradley Cooper, Tom Waits, Benny Safdie, Skyler Gisondo, John C. Reilly, Joseph Cross, Maya Rudolph (více)VOD (2)
Obsahy(3)
Lékořicová pizza je nadčasový příběh Alany Kaneové a Garyho Valentina, kteří vyrůstají, dospívají a zamilovávají se v údolí San Fernando v roce 1973. (Magic Box)
Recenze (173)
Vztahové sbližování a oddalování jedné dvojice. Ve věku Garyho nic neobvyklého, ve věku Alany už méně běžné, ale vzhledem k věku Garyho zcela pochopitelné, nad takovým krokem nejde nepřemýšlet. Jejich vztah má nejsilnější momenty právě ve chvílích, kdy si "to" jeden nebo druhý uvědomí. Jinak spíše proplouvají dobou, jejími reáliemi a samozřejmě příjemně idylickou atmosférou. Kamera je výborná, použitá hudba dává scénám více emocí, ale proplouvání hlavní dvojice mohlo být méně a to přesto, že to mezi nimi solidně funguje, obzvlášť Cooper Hoffman je velmi fajn. Chybí více takových scén, jako bylo couvání z kopce s prázdnou nádrží. Něco, co by ten ospalý scénář a věčnou pohodu alespoň na krátkou chvíli narušilo. Ano, ve vůbec nejlepší části (nakonec do ní couvání spadá) se o to postará trefně přepálený Bradley Cooper, ještě dříve potom méně přepálený Sean Penn, ale o nich to prostě není. A snad to tolik není ani o Garym a Alaně... Potom zůstává atmosféra, která mi toho večera nestačila, tak snad příště. 65% ()
Rozpor mezi dospíváním a dospělostí, silném poutu a rozdílných představách. Film se nese na netradiční vlně, která je skutečně uměleckým dílem. Chápu, že u mnoha lidí nevzbudil úspěch a zpočátku jsem také moc nechápal, o čem film vlastně je. Po pár minutách jsem se ale ponořil do nostalgicky americké atmosféry a hledal spojitosti a hluboké myšlenky v jednotlivých kapitolách. ()
Né, že bych chtěl v televizi koukat jen na hezké lidi. Nechci. Ale tvář Coopera Hoffmana fakt není ničím půvabná. Jeho otec taky nebyl žádný krasavec, ale dokázal zaujmout. Když pak postava, kterou junior hraje, prohlásí na začátku, že mu je 15 let (jako patnáctiletej se nechová), přičemž vypadá na 25, ale herci je ve skutečnosti 19, tak se opravdu musím divit, co je to za casting. Hlavní postavy jsou ale nesympatické, příběh nemá žádný spád a vesměs je to celé takové bezobsažné. Bezobsažnost jsem schopen akceptovat třeba v Tenkrát v Hollywoodu, protože Tarantino je větší blázen, jeho filmy maj šílenej drive a postavy baví. Takové Gummo má zase umělecký a sociálně přesah. Licorice Pizza je ale typickej feel good film ze sedmdesátek o dvou mladých lidech a jakýchsi nepříliš pozoruhodných momentech jejich vztahu. Napsat "vrcholech a pádech jejich vztahu" by bylo poněkud přehnané, protože se mi zdá, že momenty, které nám film ukazuje z jednotlivých obdobích, jsou poněkud bezpředmětné. Prostě proš do scénáře psát tohle, když se může psát něco zajímavějšího? Nejsem jeden z těch, který ohrnuje nos nad filmy, které si slavní režiséři toužili natočit pro sebe samotné. Mank byl úžasnej formou i obsahem. Tenkrát v Hollywoodu bylo dobré z výše zmíněných důvodů. Roma mě nebavila, ale ten osobní vztah tvůrce k látce byl dost silnej na to, aby mě vyloženě nesralo, že mi nějaký filmař předestírá dlouhé scény uklízení nějaké mexické služky, páč jsem věděl, že to není točeno pro mě. Scorseseho Irishmana zkrátka nemělo moc smysl adaptovat, protože rozsah výpovědi, který má kniha, bude nutně redukován formátem filmu, což je blbé v případě, že příběh není dostatečně silným tahákem - navíc tam dědci hrají postavy, které jsou o polovic mladší než herci, kteří je hrají. Ony se často říká, že si chtěl režisér natočit svůj vysněný projekt nebo že si chtěl "odpočinout" u lehčí látky, k níž má ale citový vztah. Pokud "odpočinout si" znamená vybrat si materiál, který nevyžaduje moc snažení, pak taky vznikne slabší dílo a podle toho bude také hodnoceno. PTA v téhle látce vidí asi víc, než tam doopravdy je. Anebo to tam jen nevidím já, protože jsem nevyrůstal v 70s a nemám k tomu takový vztah. Přesto si myslím, že kvalitní dílo se vyznačuje vlastností transcendence ducha, kterého do díla umělec vtiskl. Tento film mě však nechal chladným. Je to pěkně natočené, sedmdesátky mám rád a vůbec... Jen je to nudné. ()
Akoby sa tu PTA inšpiroval Linklaterom. ()
Dá se říci, že PTA je můj oblíbený režisér, ale jeho problém spočívá v tom, že od některých scén se mu snímky začnou rozpadat pod rukama. Tady je to scéna v restauraci se Seanem Pennem a Tomem Waitsem, ačkoliv oba silné osobnosti, film s nimi naprosto ztratí linii vyprávění a jakoukoliv soudržnost. Mimochodem taky se mi hrubě nelíbil zcela wtf moment se "zatčením" hlavního hrdiny. Divná a nehodící se scéna nedávající v příběhu žádný smysl. No ale abych jen nehejtoval, je zajímavé jak vám dvě ústřední, od pohledu ne dvakrát sympatické postavy nakonec přirostou k srdci, a taky je fantastické využívání hudby ve scénách jaké umí jen PTA. V dokonalém sladění hudby a obrazu, a navozování zvláštní atmosféry nemá mnoho vážné konkurence. Scény s Bradley Cooperem jsou gold, ale smyslu taky příliš nepobraly. Ke konci filmu mi už přišlo vážně otravné jak hlavni postavy neustále někam běhaly. Závěr: zajímavý, ale mírně otravný a často smysl nedávající film. ()
Coming-of-age romcom po Andersonovsku, není tedy překvapením, že řemeslně je to dokonalý (s různýma kouzelnýma detailama alá otáčivý halogen za výlohou svítící na ústřední pár v ten pravý okamžik apod.). A že v tom očekávatelném průběhu probleskuje švihlost a iracionalita děje i charakterů alá Inherent Vice, která asi tradičněji založeným divákům trochu zamotá hlavu :-). Lehce vypočítavá hlavní hrdinka (btw. její rodinu tam hraje její skutečná - všichni jsou Haimovi) je příjemně ambivalentní charakter, hlavně díky její postavě je to chvílemi i celkem krutý a černě komediální. Mužský hrdina mi celou dobu připomínal Phillip Seymour Hoffmana (s kterým režisér natočil "The Master"), což se pak vysvětlilo zjištěním, že je to jeho syn :-). Plus za hodně solidní cameo all-star team (Benny Safdie, Tom Waits, Bradley Cooper, Sean Penn). I když dějově je to jinde, tak lokací a dobou to může připomenout posledního Tarantina. Nečekal jsem od toho nic hlubokýho, respektive mi bylo jasný, že v rámci jeho tvorby to bude jeden z těch lehčích (někdo to může vnímat jako plytších), takže jsem plně spokojen. Uvěřil jsem mu to/skočil jsem na to a nechal se očarovat. ()
Niekedy clovek neocakava vobec nic od filmu a po skonceni si uvedomi,ze ma usmev na tvari a taky prijemny pocit vo vnutri,ktory si vychutnava,kym trva,uplne obycajna,nenapadna zalezitost odohravajuca sa v sedemdesiatych rokoch minuleho storocia a vysledok je viac ako potesujuci,urcite budu divaci,ktorych to bude nudit,ale ja som si to uzival a aj hlavne vdaka pre mna neznamej herecke Alane Haim,ktoru moje oci videli po prvykrat,no okuzlila ma,urobila dojem nielen svojim vykonom,ale i sympatiami,takze buuum pat hviezd...:-) ()
Lidi v sedmdesátkách víc běhali. Příběh slabý, špatně podaný, hudební výběr o ničem. Plus za hodnověrné šílené reálie sedmdesátých let. ()
Pro mě nekoukatelný film. Zcela neopodstatněná délka (přes dvě hodiny!), úplně o ničem, s neskutečně nehezkými herci v hlavní roli, přičemž ta holka je ještě protivná. Je to hloupé, pomalé a úplně zbytečné. ()
PTA je bezpochyby skvelý režisér, ktorý formálnym jazykom filmu vládne ako málokto. Z obsahu však mávam u jeho kúskov rozpačité pocity – ide o autora, ktorý vie ako veci predať, ale možno toho nemá moc čo povedať. Prial by som si, aby svoj talent neplytval na vlastné scenáre, ale siahol po hotovej látke, ktorú by dokázal pozdvihnúť na taký level, ako máloktorý žijúci režisér. Z Pizze vo mne ostáva príjemný, ale veľmi plytký pocit, už len preto, že nostalgia, s ktorou pracuje, sa so mnou generačne i geopoliticky míňa veľkým oblúkom. Podobne ako u American Graffiti tu dokážem oceniť filmárčinu a zachytenie prchavých pocitov mladosti, ale tie sa do mňa nijako hlboko nezapisujú. ()
Mě ta Alana Haim ani nevadila jak tady všem ale prostě tomu chyběl scénář. Já mám PTA rád a tady se v tom vyřádil a ukázal parádní atmošku LA 70. let ale nemůžete to složit bez hlavy a paty a spojit nic neříkající scény kdy hlavní protagonisté půlku filmu běhají sem a tam a mezi tím se v roli excentrických jelit objeví Sean Penn a Bradley Cooper. ()
Úvod ako aj prvé stretnutie Alany a Garryho sú zachytené dobre a vďaka skvelému napodobneniu sedemdesiatych rokov (atmosféra, šaty a predovšetkým hudba) to celé diváka zaujme. Zhruba v polovine však nastane zlom, kde už „vzťah ani bez teba, ani s tebou“ hlavných postáv nie je tak dobre vedený. Z hereckej dvojici Alana Haim/ Cooper Hoffman jednoznačne vedie pre mňa neznáma Alana. Bradley Cooper v roli egocentrického parchanta je krátkym avšak najväčším highlightom filmu. Záver pomerne zjednodušený (čo by vôbec nevadilo), ale bez skutočne silného momentu. Slušný doplnok do repertoáru režiséra PTA, ale určite nie najsilnejšia vec, čo natočil. Osobné hodnotenie: 78% (***) ()
Dobre, úprimne neviem čoho som tu bol svedkom, ale buď ide o príbeh dvoch mladých, no riadne pojašených ľudí na pozadí 1970s alebo ide o jeden neskutočný guláš, plný čudných, dvojrozmerných (s občasným presahom do tretej dimenzie) osôb, na ktorých je patrične vykreslená šialená doba, ktorou „sedemdesiatky” rozhodne boli. Hlavným ťahákom tu je PTA, on je tým, kto ešte pred zhliadnutím púta pozornosť a je treba dodať, že jeho rukopis z filmu srší po celý čas. Je však vidno, že aj on sa vyvíja a nedá sa povedať, žeby išlo o nejakú jeho rutinu. Je to plné často absurdných, no nie málo komických situácii, kedy nie len hlavní aktéri konajú ako dementi či niečo podobné ľudoopom. PTA je ťahákom síce nie len na oko, no casting sa vydaril. Áno, tak oplzle detinskú a neskonale mačovskú postavu, akú nám ponúkol Bradley Cooper, už druhý krát len tak neuvidíme a ani Sean Penn, Skyler Gisondo či Benny Safdie sa nestratia, no opona a javisko za či pred ňou patrí Alane Haim a Cooperovi Hoffmanovi. Áno, Hoffman hraje na prvý pohľad zlatého a strašne sebavedomého teenedžera, ktorý už vo svojich mladých rokoch žije naplno, no v zlomových momentoch sa správa ako úplný hajzlík. To či sa jedná iba o manifestáciu jeho nezrelosti alebo to je vo svojej podstate iba bastard, je na interpretácii diváka. Dostali sme sa tak k pravej a nefalšovanej hviezde okamihu. Alana Haim síce nie je typická slečinka, ako vystrihnutá z plagátu, no doslova z nej sála charizma a je do toho všetkého celkom pôvabná. Jej postava je podľa mňa v priamom kontraste k postave Garyho (Hoffman). Alana (takisto aj vo filme) je na vonok nespútaný živel, ktorý je plný hnevu a nie sú mu cudzie emočné výbuchy. Pod týmto povrchom sa však skrýva nežná deva, túžiaca po láske, úspechu, obdive či životnej istote. Kulmináciou filmu prichádza na to, že chce od života čím ďalej tým viac. To, že nakoniec nedokáže uniknúť pocitu, že Gary je pre ňu ten pravý, je už len sentimentom, ktorý si film však nedokáže odpustiť. PTA naozaj prišiel s zaujímavým scenárom. Nachádzajú sa v ňom brilantné záležitosti a hoci film nemá spád, práve vďaka scenáru nás dokáže neuspať, ale ako celok to nie je jeho najlepšie dielo. To však neznamená, že sa nejedná o kvalitu, ktorá je pri Andersonovi taká známa. ()
Pohodová ale taky dost obyčejná oddechová romance. Anderson si tentokrát nenastavil látku příliš vysoko a natočil si sám pro sebe tuhle příjemnou jednohubku. Mladej Hoffman se mimochodem potatil a je naprosto skvělej! 7/10 ()
Tohle téma teen romance je neskutečně typické pro práci PTA.. A jak se mi i ten jejich vztah líbí, nechybí klasické retro pojetí a celkově snímek drží podobnou atmosféru jako režisérovy kultovní Boogie Nights. Ovšem tentokrát se tvůrci rozhodli spíše si přivsadit na neokoukané tváře a především hlavní ženská hrdinka mi zkrátka nesedí a její představitelka postrádá patričnou atraktivitu. Ačkoli snímek drží ten charakteristický režisérům šmrnc, barevný retro vizuál a peckovní songy, tak příběhově je to taková všehochuť, jaká nikam nekráčí. Řemeslně jde o PTA standartně o vynikající práci, které ale podráží nohy slabší scénář, kterému by nakonec podle mě slušela kratší stopáž (klidně o čtvrtinu). Stejně tak pořád jde o vztah dvou lidí, který ale nepřináší žádné kouzelné momenty a nějak se mi vleče. Je to pořád feel-good snímek, který nemá žádné velké ambice, ale mně tam chybí ta atmosféra.. 60% ()
"Je tu vodní postel od Zvlhlých spodků!" 23. 25 ()
Celkom dlhú dobu, asi trištvrte filmu, som si stále vravel, že čo do čerta je toto za film. Stále sa niečo menil a ja som sa cítil ako v hurikáne, pretože som nevedel, kam sa film vyberie ďalšiu minútu a čím ma opäť zasiahne. Málinko by som čakal takýto to film od Wesa Andersona. Nakoniec som však zistil, že to bol iba príbeh o láske. Búrlivej, nevyspytateľnej, divnej a podobne, ale o láske. Každopádne zaujímavý film, ktorý mne osobne veľmi zaujal a bavili. 7,8/10. ()
Tenkrát v Hollywoodu v bledě modrém. Ukecaný slepenec epizodních zápletek, kdy u poloviny z nich chybí pointa. Natočené pro Američany, kteří vzhlíží ke svým sedmdesátým létům asi podobně jako my k devadesátkám. A tak jako by Amíci nemohli chápat, co my vidíme na našich devadesátkách, já z evropského pohledu nedokážu pochopit tu americkou fascinaci sedmdesátkama. Ale musím nesouhlasit s řadou komentářů zde, kteří se pohoršují nad hlavní hereckou dvojicí jako nehezkou. Alana Haim je neokoukaná tvář a s její "estetičností" nemám sebemenší problém, ba naopak. ()
Tohle mě trochu bolí. Jeden z nejlepších režisérů současnosti se rozhodl opět převést danou látku do vizuálně podmanivé formy. Problémem je, že tentokrát je tou látkou zcela průměrná romantická komedie se slaboučkým scénářem, která krom skvělých herců a hezké kamery nedokáže ničím strhnout. PTA tak nedokázal navázat na své dřívější kousky a už teď je jeho nový film odsouzen k zapomnění. Velká škoda. ()
Film je udělaný po formální stránce dokonale, ale uvnitř je to pozlátko sedmdesátých let prázdné. A tak nakonec nudí. ()
Reklama