Režie:
François TruffautKamera:
Raoul CoutardHudba:
Georges DelerueHrají:
Jean Desailly, Françoise Dorléac, Nelly Benedetti, Daniel Ceccaldi, Maurice Garrel, Catherine-Isabelle Duport, Jean-Louis Richard, Philippe Dumat (více)Obsahy(1)
Pierre je známou osobnosťou literárneho sveta. Žije pokojný rodinný život s manželkou a dcérou, až kým sa nezoznámi s krásnou mladou letuškou Nicole. Nejaký čas vedie dvojitý život, no jedného dňa jeho manželka objaví kompromitujúce fotografie a rozhodne sa k zúfalému činu. (STV)
Recenze (66)
O nevěře hezky nemilosrdně, se vší trapností a naivitou dobře uleželého tuctového sobečka ve středních letech, s výmluvnou řečí pohledů a gest, funkčními obrazovými kompozicemi a dobře zapojenou muzikou (aneb tradice kvality a nová vlna nemohou být v opozici natrvalo). Jak já mu vždycky na konci přeju, aby se dovolal – kdysi kvůli němu, dneska kvůli ní. ()
Skoro celou dobu jsem si při sledování pochvaloval Truffautovo umění podat takhle ožehavé a zároveň tragikomické téma s příjemným a milým nadhledem, přitom realisticky a poutavě. Konec je ale šokující. 85% (341 hodnotících přede mnou má průměr 82%). ()
S neverou sa človek nabehá, najazdí, a nesmie pritom zabudnúť na množstvo detailov. Hlavne tie detaily asi nie je v mužských silách všetky zvládnuť a tak to v určitom momente prestane mať pod kontrolou. Na detaily ale nezabúda režisér, takto si predstavujem dielo francúzskeho velikána, nie je to len dokonalé prežívanie v tvárach hercov, ktorá na mňa úspešne prenášali. Aj drobné detaily, ako mačka s jedlom, prehliadka dámskych topánok, zapínanie a vypínanie svetla, pri mnohých som si spomenul na Americkú noc, v ktorej sú detaily z celkom iného pohľadu a to mi umožnilo vnímať ich pozornejšie. ()
absolutne omracujuce, genialne, dokonale. od truffauta zatial najlepsie co som mal moznost vidiet. normalne ma mrazilo.............................. a mrazilo by ma este viac keby hlavneho hrdinu hral Marcello Mastroiani ()
Antická tragedie stavbou i motivy. Téma osudu a osudových náhod vytváří (formální) svorník mezi začátkem a koncem. Autor škodolibě naznačuje, že se všechno mohlo odehrát zcela jinak, kdyby jedna maličkost vybočila, ale nestane se tak a příběh následuje slepě osudové předurčení. Velice snadno se z toho mohla vyklubat moralita, ale nestalo se - hluboký obdiv Truffautovi! ()
Snímek v mém TOP 10. Zdánlivě banální námět o střetu žárlivé ženy a podvádějícího manžela podaný tak trochu jinak... Při sledování tohoto dramatu mne nadšením naskakovala husí kůže. Drastický závěr tohoto filmu považuji za jeden z nejdokonalejších záběrů v dějinách filmu! ()
Klasické téma v emocionálně sterilním a chladném Truffautově provedení. Všechny hlavní postavy jsou tak chladné, že je takřka nemožné sympatizovat s kteroukoli z nich. Pomatený Pierre - nečestný muž, který nevěru sám aktivně vyhledá. Jeho manželka - hodná a korektní žena, která se pod vlivem nevěry začne chovat iracionálně. Milenka Nicole - mladá, v nitru dobrá holčina, která se nechá Pierrem vtáhnout do kolotoče vzrušení. Žádná z těchto postav není natolik silná, aby u diváka vzbudila lítost nebo sympatie. U silného tématu jakým je nevěra, je to hřích. ()
Fil mě od začátku zaujal - přes předvídatelné reakce hlavních postav jsem neměla pocit, že u něj ztrácím čas. Příběh je výtečně podán - scény navazují přesně tak jak mají, a divák se může ztotožnit s každou postavou: je jasné, proč která postava momentálně jedná tak, jak jedná. Zranění ega manželky je tak věrně ¨zobrazené, že přes tragický závěr je cítilt úleva s ním spojená. Vůbec podání emocí zejména ženských postav mě pro jejich autenticitu okouzlilo. ()
Hebkou kůži jsem viděl kdysi dávno, ne ve zcela senzitivním rozpoložení. Zbyl z toho pocit, že jsem film odflákl a nedocenil, jak by si zasloužil, kterýžto přechodem do věku, kdy začíná být člověk materií, jíž jsou mladé ženy pokryty, fascinován ještě víc, jen zesílil. Nepropadnout naturalismu a cynismu vyžaduje během konstruování příběhu o románku muže na prahu smutného období zralosti s inteligentní krásnou letuškou fakírský druh sebezapření, nebo duši Francouze; není tedy divu, že se daří. Truffautovo pojetí tématu, rozmazávaného prostopášníky po filmovém plátně kontinuálně od Modrého anděla přes Ten tajemný předmět touhy a Hořký měsíc až třeba po Výchovu dívek v Čechách [s různými nuancemi a výsledky] roubuje osobní znalost tématu [nelze zaměnit s plody umělecké imaginace] s jedinečným talentem protkávat promyšlený, civilní a realistický děj delikátní filmovou poetikou a krásnými nápady. Hlavním hrdinou je sice chvílemi smýkáno až komicky [velmi trefně podané logistické problémy vícekolejného systému], ale do grotesky má jeho počínání daleko a nejen s pomocí berliček typu dojemná Delerueho hudba udržuje Truffat v příběhu o náhlém vzplanutí nezkušeného vydavatele literárního revue cosi nečekaně nevinného, co film odlišuje i od většiny skoro tak zdařilých. Proti-typové obsazení poněkud odulého xichtu Jeana Desailly považuji za brilantní tah, fascinaci Françoise Dorléac s Truffautem na druhou stranu sdílet nedokáži. Každý máme holt o ideálním objektu potaženém hebkou kůží holt trochu jiné představy. ()
Ten závěrečný úsměv se nezapomene. ()
[3,5*] "I've learned that men's unhappiness arises from the inability to stay quietly in their own room." Dráma o jednom zničujúcom milostnom vzťahu. Spočiatku mierne šteklivé napätie pri ochutnávaní zakázaného ovocia sa postupne mení na napätie silne znervózňujúce, keď milencom každú chvíľu hrozí odhalenie. Obaja Jean Desailly i Françoise Dorléac sú v hlavných rolách výborní a typovo veľmi dobre zvolení. Výborná je i hudba Georgesa Deleruea. Inak je zaujímavé, ako mi tu Françoise Dorléac pripadá veľmi pôvabná, kdežto vo filme Slečinky z Rochefortu (1967) miestami až škaredá. Možno to bude tým, že tam bola postavená vedľa Catherine Deneuve. ()
Depresivnější drama s očekávaným koncem, který je ale i přesto velice silný a zachraňuje docela nevýrazný pocitově laděný děj. Čekal jsem více. ()
Tyhle filmy z 60. let mám z francouzské produkce nejraději. Ty klasické komedie let 60.-70. je nepřebijí. Velice civilní, řeklo by se obyčejný příběh o bláznivě zamilovaném literárním teoretikovi, jemuž zahledění se na pohlednou letušku natolik zakalilo rozumné uvažování, že narážel na jednu překážku za druhou, až se mu to stalo osudným. Zapomenutý lístek od fotolaboratoře ho nakonec stál život. Řeklo by se, blbec jeden, ale kolik takových hlupáků po světě chodí. Takže příběh velmi nadčasový, který se může stát snad komukoliv, pokud neudrží na uzdě svou sexuální touhu, umrtvovanou všedním manželským životem... Krásný film, u něhož čas ubíhal neuvěřitelně rychle, skoro jsem se ani nepodíval na hodinky, kolik filmu ještě zbývá... ()
Psychologicky dokonalá studie klasického trojúhelníku manželka - manžel - milenka. Černobílá neokázalost, která však naprosto vtáhne diváka do děje. A bonus navíc: dneska takřka dokumentární svědectví o tom, jak se za těch pomalu padesát let od natočení snímku zrychlilo životní tempo a jak se zásadně změnil sociální status takových profesí, jako např. literát (nikoli bestsellerista), literární vědec atp. ()
Na Truffautovo mistrovství už názor dávno mám, tady mě ale překvapil, a popravdě... naprosto položil. Hebká kůže je svým pojetím velice výjimečný film pracující s romantickým scénářem, využívající detektivní až hitchcockovskou formu, zakončený jako jedna velká tragédie. Je to naprosto nesrovnatelné s čímkoliv, co jsem kdy viděla. S rukou na srdci nemůžu tvrdit, že jsem v téměř dvouhodinové stopáži necítila pár hluchých míst, ale to je v porovnání s klady takového díla naprosto zanedbatelné :) ()
Naděje rozsvěcuje pokoje. ()
Opäť skvelý a stále originálny Truffaut :-) Autor kvalitnej francúzskej kinematografie. ()
V tomhle filmu je něco magického, něco, co slovy ani nejde vyjádřit. Pokud se J. P. Léaud v "Americké noci" ptá, zda mají ženy kouzelnou moc, pak prostřednictvím "Hebké kůže" nám Francois Truffaut a Francoise Dorléac dávají jednoznačnou odpověď - ano, mají! ()
Hlavní postava je dost nechutný slizoun trochu připomínající Jiřího "Sexymozka" Paroubka (vím do mrtvol se nekope :-) ale ta letuška byla moc hezká a manželka dobrá psychopatka. Podle mne nejlepší Truffautův film. ()
jeden z nejlepších filmů Truffauta.a ten konec.opravdu nezapomenutelné.Super. ()
Reklama