Režie:
Jim TaihuttuKamera:
Lennart VerstegenHudba:
Gino TaihuttuHrají:
Martijn Lakemeier, Marwan Kenzari, Jonas Smulders, Denise Aznam, Reinout Scholten van Aschat, Jim Deddes, Jeroen Perceval, Mike Reus, Huub Smit (více)Obsahy(1)
Johan (Martijn Lakemeier) sa po skončení 2. svetovej vojny a výčitkách svedomia kvôli otcovej minulosti dá naverbovať do zámorskej vojnovej misie, ktorá má za cieľ potlačiť vzbury miestneho obyvateľstva v Holandskej Východnej Indii. Tu je po čase začlenený do elitného zásahového komanda pod vedením ostrieľaného kapitána Raymonda (Marwan Kenzari), prezývaného Turek. Po kapitulácii a vynútenom odchode Japonska prepukajú v bývalej holandskej kolónii národnooslobodzovacie boje a tie sa holandská vláda s požehnaním kráľovnej Wilhelminy snaží potlačiť a obnoviť tak na ostrovoch dnešnej Indonézie koloniálny poriadok. (desade)
(více)Videa (1)
Recenze (25)
Naprosto ultimátní záležitost! Opět děkuji kamarádovi desade za titulky! Nizozemci nám naservírovali krutopřísné poválečné drama, z doby kdy velmoci v Asii měly mylnou představu, že po odchodu Japonců se zase vrátí do svých kolonií ke svým ziskům. Je jen otázkou, zda kdyby postupovaly jinak by to s koloniemi dopadlo tak jak dopadlo. Všeobecně se dá říci, že s odchodem Evropanů a napíšu to ještě tvrději - s odchodem bílého muže, leckde zavládl na dlouhá léta jen šílený bordel. A ten trvá leckde dodnes. V to počítám i země kde zvítězil komunismus, diktátorský režim, nebo militantní formy islámu. Problém byl v tom, že se tam běloši leckdy k místním chovali opravdu na pěst. V tomto filmu je v celku jasně odvyprávěno, že se tak dělo i po ,,osvobození'' po druhé světové válce. A čím více se koloniální državy hroutily, tím brutálnější byla agrese proti vzpurnému domorodému obyvatelstvu ve snaze jej zastrašit. Ale násilí plodí jen násilí a tak konflikt eskaloval. Okupace Holandské východní Indie (Indonésie) trvala až do roku 1949, kdy Holanďané definitivně odešli. Do tohoto poválečného času přijíždí do tropického ráje vojín holandské pěchoty Johan De Vries. Má trochu obavy, že se k boji vůbec nedostane a že půjde jen o nudné patrolování mezi prostými domorodými vesnicemi. Vyjukaný mladík si pozvolna osvojuje umění vydržet v tropickém dusnu ve vojenském táboře, kde se začíná nudit. Vše se změní, když se dostane ke zvláštnímu chlapíkovi, který byl za války cvičen u britských komand SAS. S ním už je to jen krůček ke speciální jednotce, která jde opravdu tvrdě po povstalcích co v noci přepadají vojenské tábory, nebo vojáky v džungli. Prvotní nadšení však časem začnou nahrazovat pochyby, zda represe a vůbec další působení Holanďanů v této oblasti má nějaký smysl. S každou další vypálenou vesnicí je i on spalován vnitřními pochybami, které nakonec vyústí v závěrečné drama... Nizozemci natočili parádní film bohužel opět se vezoucí na vlně dnešního sebemrskačství a omlouvání se za koloniální hříchy (byť zde je to jistě trochu na místě). Ačkoliv je divné, že to film natočil právě v této době, je natočen skvěle a užíval jsem si každou minutu. Herecké výkony hlavních hrdinů byly super, super byla i dobová výstroj a krásné lokace! A parádní byla i ta zvláštní hudba provázející celý film. Dávám za 5 cigaret Highway. * * * * * ()
Johan chce odčinit ostudu, kterou na jeho rodinu uvalil otec spolupracujíc za války s nacisty tím, že se nechá naverbovat do nizozemské armády, aby pro svou vlast bojoval v daleké Indonésii a znovu tak dobyl ztracenou kolonii. Zpočátku se zdá, že z něj bude chladnokrevný zabiják, ale brzy zjistí, že někteří jeho spolubojovníci jsou ještě horší než on a to se mu přestává líbit. Silný film se zdánlivě šokujícím závěrem. ()
Vždy jsem byl zastáncem možná kapku konzervativní teorie, že film s žánrovou anotací „válečný“, notabene dvě a půl hodiny dlouhý, by měl dozajista obsahovat nějakou tu válku. A stejně tak od „napínače“ většinou, a někdy i naivně, očekávám, že bude alespoň sem tam i napínavý. Čili mě zákonitě tyto trampoty nesympatického dřeváckého pičuse, co měl PéTéeSko ještě předtím, než vstoupil do kontingentu Holandské východoindické, hrdinně osvobozující Indonésii od Indonésanů, vcelku nasraly. Hlavní hrdina sice v eseseskandře občasných lovců opic prošel, pro někoho s nedokončeným základním vzděláním možná zajímavým, prvoplánovým psychologickým vývojem z kokota na ještě většího kokota, ovšem slovy „jeden z rákosí střelený nizožoldák, jeden autobaterií poháněný rachitický indorebel a osm špatně zdramatizovaných poprav třicetikilových Sandokanů“ doprovázených dvěma hodinami čurákování po džungli a po ubikacích zcela nedostatečné malarické jihovýchodní Asie, kde všichni jakože láteří „Uf, to je ale pařák!“, přičemž se vůbec nepotí, to rozhodně „válečný napínač“ neudělá, ani kdyby měli úplně všichni na hlavách helmy, v rukách qéry a tvářili se sebevíc tajuplně a osudově. Měl-li bych teď odborně použít nějakou lapidární a trefnou žánrovou anotační metaforu, byla by to „Nezáživně rozteklý plesnivějící Leerdammer“. ()
Dobre to vystihol Necrotongue. Holanďanov poznám ako národ ktorý tvrdo pracuje sú výborní obchodníci a užívajú si život. Históriu mám ako hobby ale kapitola Holandská Východná India po WWII mi buď vypadla, alebo je šikovne zahmlená. A to teda bol šok. Krajinu tulipánov ktorú urobil Adolf z chodu za 5 dní, SS Netherlands divízie, 70 % židov skončilo, udavačov platených kolaborantskou vládou neúrekom, odboja ako šafránu o ktorom sa nakrúca jeden film za druhým. A po vojne títo zmrdi používali praktiky SS v Holandskej Východnej Indii vrátane preživšieho Mojšeho, ktorý prežil Holocaust a ktorému opica na ražni nie je kóšer. A neskončilo to v 1948, zbrane nahradilo ekonomické rabovanie, v ´70 rokoch sa mastili s Molukmi a následoval ich terorizmus v Holandsku. Jim Taihuttu odkryl tabu najliberálnejšej krajiny Európy (a asi aj sveta). ()
„Pokud máš jakékoliv dotazy, nebo tě trápí něco, co jsi tu viděl, jsem tu pro tebe.“ - „Jediné, co mě trápí, je to, co tu nevidím.“ Jenže nakonec toho Johann uvidí tolik, až mu z toho začne být zle. Přitom tomu ovšem bude muset přihlížet bez toho, aniž by hnul brvou…Přišli chránit místní, aby ti mohli v klidu obnovovat svou zemi. Tedy, to jim alespoň řekli, Až na ten drobný detail, že tu jsou všechno, jen ne vítáni. A syn kolaboranta snažící se ulevit svému svědomí najednou uvidí při tom všem marném snažení světlo na konci tunelu v podobě vzoru, který ví, jak udělat v zemi pořádek…Bavilo mě to. Johannova počáteční zlost, že nikdo nic se současnou tristní situací nedělá, jeho nadšení z objevení obdivovaného vůdce až po postupné, čím dál silnější vystřízlivění. Oceňuju výpravu, technické zpracování, výběr specifického tématu (Holanďané v poválečné Východní Indii) či charismatického představitele Turka a jeho přeměnu z „badass“ ochránce na tyrana. Jen ten konec mě trochu minul (na rozdíl od přesného Johanna, ehm). Celkově dávám slušné 4*. ()
Galerie (13)
Zajímavosti (4)
- Postava Raymonda Westerlinga (alias "Turka"), ako veliteľa elitného komanda, je skutočná. Aj keď indonézska vláda nezasahovala do scenára, dala si podmienku, že pri medializácii filmu na jej území nesmie byť prezentované jeho meno. (desade)
- Hlavnou príčinou, prečo sa režisér Jim Taihuttu rozhodol nakrútiť film na túto tému bolo, že jeho prastarý otec bojoval a padol ako seržant v Kráľovskej holandskej armáde Východnej Indie počas indonézskej vojny za nezávislosť. Režisér mal tiež pocit, že táto kontroverzná kapitola histórie nebola nikdy riadne vyučovaná v školách ani zobrazená vo filme. (desade)
- Rovnako ako dej filmu, tak aj jeho natáčanie prebiehalo v Holandsku a Indonézii. (MikaelSVK)
Reklama