Režie:
Jim TaihuttuKamera:
Lennart VerstegenHudba:
Gino TaihuttuHrají:
Martijn Lakemeier, Marwan Kenzari, Jonas Smulders, Denise Aznam, Reinout Scholten van Aschat, Jim Deddes, Jeroen Perceval, Mike Reus, Huub Smit (více)Obsahy(1)
Johan (Martijn Lakemeier) sa po skončení 2. svetovej vojny a výčitkách svedomia kvôli otcovej minulosti dá naverbovať do zámorskej vojnovej misie, ktorá má za cieľ potlačiť vzbury miestneho obyvateľstva v Holandskej Východnej Indii. Tu je po čase začlenený do elitného zásahového komanda pod vedením ostrieľaného kapitána Raymonda (Marwan Kenzari), prezývaného Turek. Po kapitulácii a vynútenom odchode Japonska prepukajú v bývalej holandskej kolónii národnooslobodzovacie boje a tie sa holandská vláda s požehnaním kráľovnej Wilhelminy snaží potlačiť a obnoviť tak na ostrovoch dnešnej Indonézie koloniálny poriadok. (desade)
(více)Videa (1)
Recenze (25)
Vždycky, když sleduji filmy o tom, jak se Evropané snažili udržet si své asijské kolonie, vzpomenu si na výsledek norimberského tribunálu. To, co se dělo v Nizozemské Východní Indii a ve Francouzské Indočíně, mi totiž silně připomíná činnost německých Einsatzkommand a Dirlewangerových řezníků. Ale když dojde na ztrátu vlivu, všechny prostředky se hodí. Francouzi například neváhali nasadit proti Vietminhu v rámci Cizinecké legie i někdejší příslušníky SS. Japonci sice páchali na dobytých územích strašná zvěrstva, zároveň ale ukázali místním, že je možné "bílé ďábly" porazit, a paradoxně tak položili základy budoucího boje za sebeurčení. Film byl podle mého subjektivního názoru natočen velmi dobře, tvůrci výborně zachytili atmosféru končících čtyřicátých a počátku padesátých let v budoucí Indonésii, nebáli se drastických záběrů (že, pane Marhoule?) a zpočátku vražedně vyhlížející stopáže jsem si nakonec ani nevšiml. Velká spokojenost. P.S. Přes výše uvedené ochotně plivnu na každého Holanďana, který před fotbalovým zápasem poklekne. ()
„Pokud máš jakékoliv dotazy, nebo tě trápí něco, co jsi tu viděl, jsem tu pro tebe.“ - „Jediné, co mě trápí, je to, co tu nevidím.“ Jenže nakonec toho Johann uvidí tolik, až mu z toho začne být zle. Přitom tomu ovšem bude muset přihlížet bez toho, aniž by hnul brvou…Přišli chránit místní, aby ti mohli v klidu obnovovat svou zemi. Tedy, to jim alespoň řekli, Až na ten drobný detail, že tu jsou všechno, jen ne vítáni. A syn kolaboranta snažící se ulevit svému svědomí najednou uvidí při tom všem marném snažení světlo na konci tunelu v podobě vzoru, který ví, jak udělat v zemi pořádek…Bavilo mě to. Johannova počáteční zlost, že nikdo nic se současnou tristní situací nedělá, jeho nadšení z objevení obdivovaného vůdce až po postupné, čím dál silnější vystřízlivění. Oceňuju výpravu, technické zpracování, výběr specifického tématu (Holanďané v poválečné Východní Indii) či charismatického představitele Turka a jeho přeměnu z „badass“ ochránce na tyrana. Jen ten konec mě trochu minul (na rozdíl od přesného Johanna, ehm). Celkově dávám slušné 4*. ()
Lepšie tri. Škoda, zo začiatku to vyzeralo výborne. Mladý naverbovaný vojak prichádza do tejto holandskej kolónie, aby tu pomohol miestnym civilistom od teroru a aby si tým vyčistil svedomie aj za svojho otca. Ten v predošlej vojne kolaboroval s nacistami, čo sa dozvedáme postupne malými odbočkami a vracaním sa v spomienkach počas filmu. Zoznamujeme sa s exotickým prostredím - vojenský tábor, dedinčania, obhliadky v miestnom pralese, tržnica, krčma a nevestinec v blízkom meste, ktorý Johan navštívi najmenej tri, či štyri krát. No ale žiadna vojna, alebo aspoň boje, to stále nikde. Dočkáme sa popravovania neozbrojených dedinčanov, ale k žiadnym stretom alebo prestrelkám s ozbrojenými skupinami nedôjde, ako by tam ani žiadne neboli. Na druhej strane tento protivojnový film vykresľuje vtedajšiu situáciu dobre a vieme, čo sa tým chcelo povedať. No celý stred filmu je len taká vata, napríklad to stretávanie s prostitútkou okrem ďalšieho sklamania tiež k ničomu neviedlo. A ten úplný záver na konci filmu (jedná sa o dve či tri minúty) ten prevážil váhy na tri hviezdy, bohužial. ()
Johan chce odčinit ostudu, kterou na jeho rodinu uvalil otec spolupracujíc za války s nacisty tím, že se nechá naverbovat do nizozemské armády, aby pro svou vlast bojoval v daleké Indonésii a znovu tak dobyl ztracenou kolonii. Zpočátku se zdá, že z něj bude chladnokrevný zabiják, ale brzy zjistí, že někteří jeho spolubojovníci jsou ještě horší než on a to se mu přestává líbit. Silný film se zdánlivě šokujícím závěrem. ()
Vždy jsem byl zastáncem možná kapku konzervativní teorie, že film s žánrovou anotací „válečný“, notabene dvě a půl hodiny dlouhý, by měl dozajista obsahovat nějakou tu válku. A stejně tak od „napínače“ většinou, a někdy i naivně, očekávám, že bude alespoň sem tam i napínavý. Čili mě zákonitě tyto trampoty nesympatického dřeváckého pičuse, co měl PéTéeSko ještě předtím, než vstoupil do kontingentu Holandské východoindické, hrdinně osvobozující Indonésii od Indonésanů, vcelku nasraly. Hlavní hrdina sice v eseseskandře občasných lovců opic prošel, pro někoho s nedokončeným základním vzděláním možná zajímavým, prvoplánovým psychologickým vývojem z kokota na ještě většího kokota, ovšem slovy „jeden z rákosí střelený nizožoldák, jeden autobaterií poháněný rachitický indorebel a osm špatně zdramatizovaných poprav třicetikilových Sandokanů“ doprovázených dvěma hodinami čurákování po džungli a po ubikacích zcela nedostatečné malarické jihovýchodní Asie, kde všichni jakože láteří „Uf, to je ale pařák!“, přičemž se vůbec nepotí, to rozhodně „válečný napínač“ neudělá, ani kdyby měli úplně všichni na hlavách helmy, v rukách qéry a tvářili se sebevíc tajuplně a osudově. Měl-li bych teď odborně použít nějakou lapidární a trefnou žánrovou anotační metaforu, byla by to „Nezáživně rozteklý plesnivějící Leerdammer“. ()
Galerie (13)
Zajímavosti (4)
- Hlavnou príčinou, prečo sa režisér Jim Taihuttu rozhodol nakrútiť film na túto tému bolo, že jeho prastarý otec bojoval a padol ako seržant v Kráľovskej holandskej armáde Východnej Indie počas indonézskej vojny za nezávislosť. Režisér mal tiež pocit, že táto kontroverzná kapitola histórie nebola nikdy riadne vyučovaná v školách ani zobrazená vo filme. (desade)
- Postava Raymonda Westerlinga (alias "Turka"), ako veliteľa elitného komanda, je skutočná. Aj keď indonézska vláda nezasahovala do scenára, dala si podmienku, že pri medializácii filmu na jej území nesmie byť prezentované jeho meno. (desade)
- Na území Indonézie natáčal holandský štáb celkovo dva a pol mesiaca. Prácu im okrem covidových opatrení znepríjemňovali aj mnohé iné komplikácie: prudké lejaky spôsobili vyliatie rieky z koryta, čo spôsobilo odplavenie časti vybavenia; v miestach, ktoré mali byť "zaručene bezpečné", sa to hemžilo krokodílmi; herci a štáb ochoreli na týfus, otravu jedlom a slnečný úpal a asistentku režiséra (jeho sestru) uštipol škorpión. Zvolávanie na modlitby prichádzajúce z neďalekých mešít spôsobovali neustále rušenie, takže väčšinu zvukov a dialógov bolo potrebné prerobiť v postprodukcii. Niektoré scény sa točili aj v Holandsku za použitia umelých paliem a banánovníkov. (desade)
Reklama