Režie:
Drahomíra VihanováHudba:
Jiří ŠustHrají:
Ivan Palúch, Míla Myslíková, Otakar Žebrák, Petr Skarke, Irena Boleslavská, Vladislav Dražďák, Jan Vostrčil, Alexandra Haškovcová, Marcela Nohýnková (více)Obsahy(1)
Jeden zmarněný den, jeden zmarněný život... Nadporučík Arnošt tráví veškerý svůj čas v pevnostním městě Josefov. Do rodné vesnice se vrátí jen na krátko, kvůli matčině pohřbu. Jednoho krásného nedělního dne se jako obvykle probudí na špinavé ubytovně bez peněz, jen s kocovinou a s nejasnými vzpomínkami na včerejší pitku. A také na svou příležitostnou milenku, hospodskou číšnici Marii. Ta by si ráda vzala Arnošta za muže, i když on je k ní většinou hrubý a nespravedlivý. Arnošt během dne vykoná krátkou inspekci vojenského skladu, kde načapá dvě dívky, které se v hlídaném objektu opalují. Při sepisování úplně zbytečného protokolu si na dívkách nečekaně vyleje vlastní frustrace a zlost. Večer pije na účet nešťastné Marie, se kterou se znova surově pohádá. V pokoji na ubytovně ho čeká kytička řeřich od holčičky, na kterou byl hodný, ale také služební pistole… Celovečerní hraný debut režisérky Drahomíry Vihanové je nezúčastněným „záznamem“ jednoho dne ze života průměrného muže na konci šedesátých let minulého století, obrazem jeho fyzického i morálního úpadku, který je způsoben především bezvýchodnou společenskou situací, v níž se nachází. Snímek vznikl podle novely Jiřího Křenka, která byla odměněna v armádní literární soutěži. Filmová verze se však pro svůj dekadentní a pesimistický pohled na svět a na socialistickou armádu dostala do kin až dvacet let po svém vzniku. (Česká televize)
(více)Recenze (65)
Zabitá neděle? Doslova. Každý máme i vlivem okolností na výběr, co z nás necháme v sobě vyrůst, zda dáme přednost přežívání nebo životu. Tak se vlečou minuty jedné horké letní neděle, během které sledujeme vojáčka Arnošta v koloběhu rutinních a zbytečných činností zpestřovaných stejně nesmyslnými pitkami, vzpomínkami na už neexistující "doma" (zemřelá matka, dívka / láska) a setkáními s malou Ingrid, která odhalují, že pod všemi nánosy špíny, prázdnoty a zvyku je ještě schopen cítit a hrát si. Krom závěrečné hádky se servírkou, kde na sebe vykřičí, jak si vlastně stojí, mne nejvíc dostal celkem nepatrný, možná i nedůležitý detail - snové záběry v prosluněném poli, kterým střídavě běží tři podoby jeho vnitřního bytí / citu: děvčátko Ingrid, dívka snů a minulosti a Myslíková s krýglem piva - začátek ve hře a poezii a konec ve velmi hmatatelné próze, nádherně a jednoduše beze slov sečteno a podtrženo; esence růstu od dětství po dospělost. Zapomeneme-li se, není naděje. ()
Hudba: Jiří Šust ()
Ono to neni ani tak spatne natoceny, ale koukat hodku a pul na chlapa kterej se ozira a chova se jako prase...tak to pardon. Mily M. mi bylo lito. ()
Film velmi věrný svému názvu až někdy nesnesitelně nekoukatelný, jak se někdy člověk může sám sobě hnusit. ()
Jak vidno dle komentářů, spousta diváků nemůže Vihanovou vystát, já ji mám raději než první dámu českého filmu, protože Vihanová se nepodbízí, ale je přístupnější než Chytilová, její experimenty nejsou samoúčelné. Já vím, není to snadné dívat se na depku, člověk na to musí mít náladu, ale stojí to za to. Nepamatuju si, že by někdo tak působivě ztvárnil jeden z hlavních problémů minulého režimu: Ano, lidé měli práci, ale často naprosto zbytečnou. Náš vojáček ve svém uzavřeném světě, ta obrovská zeď ( symbolická i reálná) mezi ním a obyčejnými lidmi. A nuda, jen chlast, tu a tam děvka a papouškovat režimní slogany, kterým nevěří ani přednášející ani posluchači. A kdyby sis to náhodou chtěl hodit, tak slovy kotelníka z Kouře: No a co, tak tam přijde jinej hajzl. To nemá cenu. ()
Těžko pochopitelný i uchopitelný film, jemuž dávám jednu hvězdičku za prolínání reálného prožití poslední ho dne života důstojníka ČSLA s jeho částečně vzpomínkovými vizemi a zčásti iracionálními představami. Některé filmové záběry (oči malé holčičky či scéna opilosti z minulého dne) byly zajímavé a neotřelé. A to je asi tak všechno. Ivan Palúch je zajisté výborný herec, Míle Myslíkové to sluší jako hospodské, ale nikoliv jako milence. Náš hrdina? Taky taková iracionální, neskutečná postava. Klasický zbytečný člověk jako z Dostojevského: opilec, výborný střelec zjišťující, že jeho povolání byl omyl, věčně bez peněz (podivné na vojáka z povolání); přijímající odsudky shora, ale striktně se přidržující řádů a zákonů, jimiž opovrhuje (chycené žáby opalující se ve vojenském objektu). Takový pel mel všední, tak nudné neděle, že se náš Arnoštek nakonec zastřelí... Pro mne k nekoukání. ()
"Všecko to tady chcípá v tom bordelu, jenom myši tady mají lébuňk!" Pro mne to byla taková definice gumy a povinné vojenské služby - ztracený rok života! ()
No jo soudruzi. Žádná příkladná pracovitá děvčata. Pěkné nemravnice které jsou na plukovníka ještě drzé. Žádné harmonické vztahy nýbrž ostré hádky a chlastání. A nějáká barevná krásná krajina? Kdepak. Hnusné a ponuré ulice. A nadšení pracovat? Né, moc velké. Tak co? Že vás pěkně nakopali za ty vaše zkreslené pohledy ve filmu? :-) ()
Uz na to nemam. Milovnik sedesatek uz na sedesatky nema trpelivost ...... ()
Depresivny priam až nihilisticky film o jednom nadporučikovi ktory pocituje prazdnotu a nudu a snaži sa ju zahnat alkoholom.Zovšeobecnenie dosahuje režiserka okrem filmovych prostriedkov i kombinaciou kostolnych napisov.Jeden z vrcholov českej novej vlny,ktora vyžaduje pozorneho a naročneho divaka s vynikajucim Ivanom Paluchom v hlavnej ulohe. ()
Na hlavního hrdinu se moc hezky koukalo. Film sám o sobě byl pochopitelný, nicméně nebyl dobře zpracovaný (dle mého názoru). Spíše, než abychom se dostali pozvolna k důvodům sebevraždy a závěrečnému pocitu smutku a tragédie, jsme se dostali k pocitu, že hlavní hrdina spáchal sebevraždu z nudy, stejně jako jsme o tom přemýšleli my. Některé pasáže byly ale precizní, například jiné postavy, které fungovaly spíše jako myšlenkoví oponenti ústředního hrdiny. Měla jsem u většiny dialogů pocit, že Arnošt promlouvá skrze druhé sám k sobě. Upřímně, na film se znovu nepodívám. Téma, doba, prostor i prostředí skvělé ale zpracování se mi dobré nezdá. ()
Při sledování filmu jsem většinu času trpěl a cítil se trapně za hlavního "hrdinu", ale i za sebe...a o to myslím do určité míry šlo. Ukázat tu trapnost nesmyslných činností, které mají zastřít úplné prosrání všeho toho mála co mělo v důstojníkově životě smysl. Nezbylo mu nic kromě drobných okamžiků povznesení v přítomnosti dětí a střílení, který ho ale už vlastně taky nebere. A to je pro něj coby fanfaróna sakra málo. Tak se snad jenom vylejt, aby o sobě nevěděl.....jenže potom následuje probuzení. Uhračivě natočené. Postavy Míly Myslíkové mi bylo líto, ale byla to kráva jordánská. ()
Hodně psychologicky laděný a negativní film, ale asi to tak mělo být. Hodnocení: 60 % ()
První a na dlouho poslední film Drahomíry Vihanové měl vycházet z bezútěšné situace, jaká nastala ro srpnu 68. Takový chtěl být i snímek. Jenže hlavní hrdina nepůsobí dojmem bezútěšnosti. Ta se totiž nedá srovnávat s nudou. On sám si půjčuje, opíjí se a ženy využívá a chová se k nim hrubě. Sám pak přistihne dvě opalující se holky a své nas.ání na celý svět jim dává pořádně sežrat. A nejen jim. Podle mě se režisérka trochu ztratila v tom, co vlastně řečeno být mělo a co říct chtěla sama. Já mám pak osobní poznatek, kterak nadporučík Arnošt střílí po krysách, což je ve filmu dost patrné a dneska by to asi neprošlo, to by zas vylítlo stížností od ochránců. ()
Metafora na nudnou existenci s krásnou kamerou, dobrými rčeními, bez klišé a s vynikajícími hereckými výkony. Krásný film, tak jako spousta českých děl z tohoto období bohatého na dobrou tvorbu... ()
Doba existencionalismu byla v plné síle …. Drama mladého důstojníka, které se pohybuje v polohách blízkých Cizinci A. Camuse, podle stejnojmenné novely J. Křenka. Veřejně se důstojník chová zupácky, vztahy má rozklížené, v soukromí pronáší nejasné monology, rozbíjí ztvrdlý chléb a je fascinován střelbou ... ani přátelství s malou holčičkou (symbol naděje) ho nevrátí k životu. Kamera se soustřeďuje na detaily, výborným střihem je film rozkouskován do epizodických částí, kde se prolíná přítomnost se vzpomínkami ….Ve své době byl film jistě politickým a bušil do řad socialistické hrdinné armády. S odstupem čtyřiceti let naléhavost i politikum existenciálního příběhu částečně vyprchalo, po formální stránce film stále fascinuje. ()
Veľmi dobrá existenciálna osobná dráma s pečaťou novej vlny československej kinematografie. Skôr ako o príbeh ide o pocity, myšlienky, nálady a poetiku obrazu. Život vojenského náčelníka Arnošta je zmesou vzťahov bez perspektívy, medzi ktorými sa potáca hľadajúc východisko. Produkcii sa veľmi dobre darí vykresliť jeho bezútešnú situáciu a typickú filmovú atmosféru konca 60-tych rokov. Herecké výkony sú výborné aj keď je škoda predabovaných slovenských hlasov. 75% ()
Ze zdánlivě nijaké historky jde natočit něco tak originálního, ale musí se to umět a Drahomíra Vihanová to dokázala. Jsem už dlouho neviděl, tak ponurý film, který všechno dokáže vyjádřit jen obrazem a s minimem slov..... škoda, že místo do distribuce šel do trezoru a režisérka do "nelibosti". 5/5 ()
Zabitá ve smyslu znuděná, prohýřená, zmarněná a nejenom neděle. V kontextu dobové soudružské atmosféry velmi výstižné a prorocké. Celá normalizace bude znuděná a zmarněná. Proložením evangelních citátu a ještě poměrně živé víry místních jen vyniká vyprázdněnost ateistické ideologie. ()
Pocit nudy a promarněného času film zprostředkoval dokonale. Celé je to velice dobře udělané, spousta chytrých nápadů a vtipných detailů, vizuálně moc pěkné, přesto tak nějak plytké, nudné a vlastně úplně zbytečné - podobně jako hlavní hrdina. (Navíc, nemůžu si pomoct, většina postav mě tak neskutečně iritovala, že se pro mě film stával chvílemi téměř nekoukatelný. Palúchovi jsem chtěla nejmíň 6x nafackovat jen během první půlhodiny, zoufalé Myslíkové mi už ani nebylo líto a ty dvě slunící se "sedmikrásky" byly na zabití.) 70% ()
Reklama