Režie:
Hajao MijazakiScénář:
Hajao MijazakiKamera:
Acuši OkuiHudba:
Džó HisaišiHrají:
Sóma Santoki, Takuja Kimura, Džun Fubuki, Džun Kunimura, Kaoru Kobajaši, Karen Takizawa, Keiko Takešita, Kó Šibasaki, Masaki Suda, Sawako Agawa, Šinobu Ótake (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Dospívající chlapec Mahito se s tatínkem přestěhuje na venkovské sídlo daleko od hektického Tokia. V novém domově se seznámí se svéráznou mluvící volavkou, která ho láká k prozkoumání záhadné opuštěné věže. V ní Mahito objeví magický svět, jemuž vládne tajemný stařec. Na cestě za poznáním se potká se statečnou dívkou Himi, armádou papoušků i roztomilými stvořeními Warawara. Mistr animace Hajao Mijazaki (Můj soused Totoro, Cesta do fantazie a Princezna Mononoke) se ve svém posledním filmu opět vydává za hranice fantazie a snů. (Aerofilms)
(více)Recenze (111)
Nikdy jsem nezažil v kině něco takhle úžasného. Film, kterým se údajně Mijazaki loučí, mě přesvědčil o tom, že u mě doopravdy zapadá mezi ty nejlepší režiséry vůbec. Film přišel do kin pro mě v tu vůbec nejvhodnější chvíli, a to zrovna v období, kdy jsem nakoukával Mijazakiho celou filmografii. Mijazakiho jsem si hned po filmech jako Princezna Mononoke nebo Cesta do fantazie naprosto zamiloval a strašně si přál, abych hned mohl vidět nějaký jeho nový počin. A v tu chvíli bylo oznámeno, že má do kin vstupovat jeho nový film s názvem Chlapec a volavka. Hned od začátku jsem měl obrovská očekávání a už jsem se nemohl dočkat dne, kdy film vstoupí do kin. Ano, musím uznat, že film má spoustu chyb, ale v tu chvíli, kdy jsem seděl v kině naprosto pohlcen novým Mijazakiho příběhem plným fantazie a dobrodružství, vůbec mi nějaké ty chyby nepřekážely si tento fantastický příběh užít na sto procent. 10/10 ()
Považuji se za velkého Mijazakiho fanouška a tak jsem spěchala do kina. Není možné si jinak vychutnat všechnu tu nádheru, ty drobné detaily a fascinující postavy. Čekala jsem, že bude vyprávět tak trochu příběh o sobě a zpočátku jsem si myslela, že vypráví o svém dětství. Byla jsem unešena do jeho světa pomalým vyprávěním o chlapci. Ale s postupným zrychlováním děje a prolínáním světů jsem se ztrácela v příběhu a nestačila vnímat vše, co se dělo. je to škoda a asi budu muset film shlédnout ještě jednou, abych pochopila všechny souvislosti. Mijazaki ale naštěstí ke konci zvolnil a dovolil mi pochopit , proč se vlastně hlavní hrdina musel dostat do jiného světa. Zpočátku poetický, pak dobrodružný film tak ke konci dostal ještě jiný rozměr - naději. I přesto mám nejraději jeho Zámek v oblacích. ()
Jsem velký fanoušek Miyazakiho filmů. Od doby, kdy jsem prvně viděl Totora, Naušiku a Princeznu Mononoke, jsem mu úplně propadnul. Vnímám poselství, postavy a i příběh všech dosavadních snímků a jejich vysokou konzistentnost v rámci díla a považuju je za gró celého Studia Ghibli. S očekáváním vysoké kvality výpravy, animace a skvělé hlavní postavy, jsem se vydal do kina na dost možná posledního filmu celého ansámblu Studia Ghibli. A bez mučení se přiznám, že jsem z kina odcházel zmatený, jako snad nikdy. Chlapec a volavka mi připomíná souborné dílo celoživotní tvorby, které se nějak zkomprimovalo do pár minut hustého guláše, který má sice všechny ty dobré ingredience, ale zmrzlina s hovězím masem k sobě prostě nejdou, i když se budete snažit jakkoliv. Jednotlivé scény mi nedávaly valný smysl a celá geneze dvou světů mi připadala zmatečná, nedostatečně vysvětlená a ani náznaky v jednotlivých scénách mi nedávaly moc prostor pro rozvití nějaké smysluplné myšlenky. Horko těžko jsem porozuměl celému konceptu a když se ani hlavní postava malého chlapce nijak nevyvinula, ale zůstávala na úrovni trochu sebestředné, málomluvné a vlastně dost nezajímavé persony, měl jsem co dělat, abych vůbec celý film dokoukal. Magický svět se sice rozvíjí, ale jaktože vlastně existuje, proč spadl nějaký kámen na zemi a co teda vlastně způsobil, proč by měl být Mahito "dědicem" a vládcem toho realmu nemám ani nejmenší ponětí. A co stojí za jednotlivými zvířaty a jejich vlastnostmi mi uniká možná ještě víc. Proč volavky lžou a proč jsou Alexandři tak agresivní a usilují o nadvládu? Možná je to někde v knize, podle které je film natočený někde vyslvětleno, ale ve filmu jsem to nebyl s to odhalit. Mám dalako víc pochybností a otázek, než zážitků. Bohužel, a to myslím opravdu se slzou v oku, je Chlapec a volavka jen slepenec scén, témat a fajn animace, která to pro mě ale nezachrání. To hlavní poselství, příběh o přátelství, rodině, odpovědnosti, environmentalitě a lásce v jakékoliv její podobě, na to tu prostě asi nezbylo místo. Nízké hodnocení se mi nedává snadno, ne u Hayaho Miyazaki, ale bohužel mě Chlapec a volavka nepřesvědčila ani na ty tři hvězdy. ()
Je dobré po rokoch si pozrieť Mijazakiho a ešte lepšie pozrieť si ho v kine. Klasická, hlavne ručná animácia sa dnes bežne nevidí a Mijazaki nesklame. Príbeh, tentokrát čiastočne autobiografický, čiastočne podľa knižnej predlohy, sa rozkrýva postupne, možno až príliš pomaly, ale nikdy nenudí a postupne nabaľuje stále nové a nové vrstvy a motívy. Veľké plus dávam za soundtrack. ()
Jednoho dne jsem se nudil a v tom mě napadlo, proč si nezajít do kina. Teď ale na co? Moc na výběr nebylo, a tak jsem si řekl, že jsem dlouho neviděl žádný anime a v kinech zrovna běžel film Chlapec a volavka. Tak jsem si řekl, proč ne? Neviděl jsem trailer, nevěděl jsem do čeho jdu, věděl jsem jenom, že to mělo 91% na ČSFD a že je to anime. Sice anime moc nemusím, ale tohle bylo hodně fajne. Hnedka ze začátku nás to hodilo do druhé světové, kdy naše hlavní postava zažije tragickou událost. Ta animace už jen v této pasáži byla nádherná a já jsem si řekl, že jsem neudělal špatně, že jsem na to šel a od té doby jsem si to začal užívat. Celej film je solidní, ať je to přestěhování, do jiného domu k jiné máti nebo ten fantasy svět do kterého klučina spadne. Já čučel a ani zrak jsem odvrátit nemohl. Ten svět mě fascinoval, i když to je jen anime. A postavy taky nebyly špatný. No a finální střet generací byl taky docela zajímavej. Soundtrack taky fajne a animace nádherná! 8,5/10 Já su překvapen! (Olympia - 5.12.2023) ()
Nedávno jsem v jedné přátelské diskuzi prohlásil, že Mijazakiho považuji za Shakespeara východu. A myslím, že jeho nejnovější počin dal mým slovům za pravdu. Lépe řečeno vkusně a pěkně uzavřel to, co nám Mijazaki posledních 30 let prezentuje a čím se pro mě přibližuje anglickému dramatikovi. Dle mého soudu se mu přibližuje zejména mnohovrstevnatostí svých příběhů (často ovšem stojících na literárních předlohách jiných autorů), jejich mnohoznačností a překvapivými a naprosto neočekávanými pointami. A ačkoli jsou tyto pointy dosti bláznivé, Mijazaki je dokáže odvyprávět tak poutavě, že mu to bez váhání uvěříte a necháte se do příběhu vtáhnout. Totéž bych řekl i o jeho práci s divákovým očekáváním. Občas divákovi něco ukáže, následně ho na to nechá zapomenout, aby mu ve finále ukázal, že to bylo důležité, ne - li nejdůležitější. Všechny příběhové divy nám pak ukazuje za pomocí množství prapodivných postav, kterými zalidňuje svá jeviště (a u kterých občas netušíme jejich účel), a kterými si pomáhá v manipulaci s divákem, kterého zkrs ně ovlivňuje tak jak potřebuje. Nádheru jeho světa nám pak dokresluje precizní a poetická japonská animace. Vše výše zmíněné bychom mohli říci i o jeho poslední novince. Dle mého soudu se nejedná o žádné přelomové dílo, spíš je to takové shrnutí jeho dosavadní filmografie. Chcete vidět prapodivné příšerky? Dostanete je. Chcete vidět fantastický svět? Máte ho mít. Chcete si užít spletitý příběh s pointou? Je tam. Fanouškům Mijazakiho práce film oživí vzpomínky na jeho vrcholná díla, a těm ostatním alespoň představí jiný animák, než z produkce kdejakého holywoodského studia... ()
Mladý chlapec Mahito se svým tatínkem opouštějí rušné velkoměsto zasažené válkou a přestěhují se na venkov. V blízkosti Mahitova nového domova se začne u jezera objevovat tajuplná volavka, která k němu začne promlouvat a poňoukat ho k hledání jeho milované maminky, kterou měl dávno za zesnulou. Mahito je odhodlaný najít svou maminku za jakoukoli cenu, a tak se ne jednou dostane do pěkné šlamastiky. Dostává se tak na místo za hranicí fantazie, kde potkává například ohnivou kouzelnici Himi, tajemného starce, celé království andulek, nebo roztomilé Warawara. Kdo je fanouškem Mijazakiho tvorby, je pro něj i tento film, s kterým se náš kouzelný dědeček loučí, povinností. Příběh byl místy opravdu bláznivý a postrádal vysvětlení, což u Ghibli a japonských snímků celkově není novinkou. Film si tak doporučuji prostě jen užít, pokochat se barvami a krásnou kresbou, užít si jednotlivé postavy a nasát tu celkovou atmosféru. (by Kristýna) ()
V první řadě je asi důležité říct, že se studiem Ghibli, Mijazakim a animem celkově nemám moc zkušeností a nemůžu tedy úplně porovnávat. Tohle je ale film, který určitě potřebuje více než jedno shlédnutí (takže se možná jednou vrátím a hodnocení změním). Na první dobrou to je totiž jenom barevné, chaotické a dost bizarní. Důležité myšlenky a zamýšlená symbolika se ztrácí pod návalem absurdity a složitého podání. Ve zkratce: pro děti ne, pro filozofy asio. ()
Miyazaki samozřejmě nezklamal, i nyní připravil nádhený film plný lidskosti:) Je to jeho poslední film, takže se opravdu jedná o dopis na rozloučenou. 9/10 - Tady se nedal čekat špatný film. Klasická animace, fungujicí postavy a kouzelný svět jako vždycky:) ()
Mijazaki je zpět a s velkou parádou. Samozřejmě krásně vypadající a hloubaví snímek. Arigató mr. Mijazaki ()
Fanouškovských pět. Zas jednou možnost užít si skvělou hudbu, animaci a moc zajímavý svět/y. Ve trochu komplexnějším a osobitějším podání si, myslím, každý opět něco najde. Ale je pravda, že hledat není snadný a musíte počítat i s tím, že možná nic nenajdete. ()
Nějak tomu chyběla typická srdečnost, byť na pár místech ke konci se letmo ukázala. Animace je jako vždy výborná, příběh mě ale moc nebavil a pořád jsem čekal, jestli se to “rozjede”. ()
Díky za vše pane Mijazaki! Nicméně musím říct, že už je asi opravdu načase uznat, že pan Mijazaki ví na rozdíl od některých, kdy přestat. Příběh jde v originálních šlépějích, nicméně nemůžu si odpustit poněkud uspěchaný konec, který nám nevysvětluje vývoj některých postav. Nicméně krásně zjednodušený příběh japonského Malého prince. ()
Film není vůbec jednoduché zhodnotit jen po jednom zhlédnutí. Jak už je typické pro jeho režiséra, snímek je náročný a obsahuje mnoho témat, na můj vkus až příliš moc, aby se v tom divák vyznal. Samozřejmě je možné film sledovat pouze jako prostou pohádku, ale tím se člověk ochudí o ten správný zážitek. Nicméně se mi líbí, že nám film dává velký prostor pro vlastní vnímání, neurčuje kladné a záporné postavy a diváka i něco přiučí. V určitých částech filmu docházelo k opakování jistých prvků, které už známe z jiných režisérových filmů (např. malá roztomilá stvoření, v tomto filmu to byla Warawara, v Princezně Mononoke zase Kodama), což mi přišlo trochu zbytečné. Ke skvělé animaci se přidala i povedená hudba, která dokonale dokreslovala atmosféru, nejvíce se jí to vedlo v napínavých částech. Těším se, až film znovu zhlédnu a objevím úplně nová témata, která skrývá. ()
Zaujímavé a štandartne Mijazaki, ale príbehovo nie až tak zaujímavé. Chlapec je nezaujímavý a postavy a prostredie zmätočné. Žiaden z výtvorov nie je zapamätania hodný. ()
Prý každý je nahraditelný. Je to tvrzení relativní i v čase a o Mijazakim to v současnosti rozhodně neplatí. Jeho nejdospělejší a nejvrstevnatější film, nikoliv tak zábavný jako třeba Cesta do fantazie, ale o to cennější. Na míle vzdálený od americké animované produkce. ()
Tento film je spíše jen nepochopitelný než špatný. Film by, dle mého názoru, mohl být sledovatelnější, kdyby svět, o kterém vypráví měl nějaká pravidla. Ano, po vizuální stránce je tento film stále nádherný, ale zapomíná divákovi zodpovídat otázky, které si divák musí pokládat. Osobně, kdybych se měl podívat na nějaký anime film, který fyzicky nedává smysl, ale je zábavné ho sledovat a ukazuje zajímavá témata, určitě bych si vybral Papriku, i přesto, že ta nemá ani zdaleka tak pestrobarevný vizuál. Chlapec a volavka mě zklamal ještě v budování postav. Snad žádná postava se od začátku filmu do konce nikam neposune a to ani nezmiňuji hlavní postavu, která, stejně jako mnoho dalších Mijazakiho protagonistů, je zkrátka skoro bezchybná a i když jsou občas ukázány jeho slabé (špatné) stránky, nevšiml jsem si, že by se později ve filmu nějak projevili, aby je protagonista mohl překonat. Film je zábavné sledovat (zvláště jeho druhou polovinu), ale nejedná se o žádné mistrovské dílo. ()
Za mě asi lehčí zklamání. Animace je samozřejmě dokonalá. Scéna kdy kuchali rybu působila ohromně realisticky, i přes kreslenou animaci. Celkově je film velmi vizuálně nápaditý, ale tohle všechno beru trochu jako samozřejmost u filmů od studia Ghibli. Příběh a postavy mi prostě k srdci nepřirostly. Přišlo mi to celý možná až trochu moc ujetý. Až moc velký myšmaš různých nápadů. Nevím, možná jsem to jen nepobral. 75% ()
Snažil som sa nemať očakávania. Film je dobrý, ale príde mi to nezrozumiteľné Nejak mi uniklo o čom to vlastne je a aký je príbeh. Neviem či to nieje nejaká moja indispozícia. Príde mi to trochu podobné ako Cesta do fantazie. Lenže tá má hlavu a pätu. A na rozdiel od Chlapca to do seba zapadá. Chlapec nejak nedrží pohromade. Je to súbor dobrých scén. Psíček s mačičkou kreslili film. A keď doň vložili 10 dobrých scén, tak si povedali že keď tam dajú 20, tak bude 2x tak dobrý. A keď 100, tak 10x dobrý. A tak tam navalili scény, ktoré si vymyslel každý z návštevníkov štúdia počas dňa otvorených dverí a dňa detí. A niektorí návštevníci boli na nelegálnych chemických látkach. Spinelion: Mijazaki a jeho tým se tu soustředili na kvalitu animace více, než kdy před tím. Zatímco např. u Můj Soused Totoro (1988) trvala produkce osm měsíců pouze s osmi animátory, na tomto projektu pracovalo animátorů šedesát, a jediná minuta jim zabrala měsíc práce. A tu zas máme toho psiska a mačku... A aj tak je Totoro lepší aj po vizuálnej stránke, je to totiž maľovaný film. Zvláštne je, že ja som videl sekanú animáciu. Ako keby renderovali málo fps... Asi blbosť, dcérka mi to nepotvrdila. Ale ja som to opakovane videl a trhaný pohyb mi trhal oči i myšlienky. Ale uznávam, mám nejakú vadu že vidím blikať napr niektoré totemy na benzínkach alebo niektoré LED svetlá.... Zaujímalo by ma či to tak vnímal i niekto iný... V súboji s Howlom, Cestou do fantazie, Mononoke, a Totorom prehráva. A to niesom staromilec. ()
Dobrý film! Poněkud zdlouhavý a zejména ve smutném úvodu se dost vleče. Ovšem originální prvky fantazie působí naprosto nenuceně. Chlapec a volavka je vyroben v téměř stejném duchu jako předchozí filmy. Přesto animace a barvy jsou docela jiné. Mohlo by být trochu více muziky, ale možná právě proto, aby film nepůsobil velkolepě a nuceně, tak je z větší části pouze scénický doprovod klavíru. Místy by se film mohl velice snadno zvrhnout z příběhu dítěte do originálního psycho-hororu. ()
Reklama