Režie:
František VláčilKamera:
František UldrichHudba:
Zdeněk LiškaHrají:
Petr Čepek, Jan Kačer, Věra Galatíková, Zdeněk Sedláček, Zdeněk Kryzánek, Jana Hájková, Michal Kožuch, Ladislav Gzela, Petr Štěpánek, Josef Somr, Miloš Willig (více)Obsahy(1)
Příběh filmu režiséra Františka Vláčila a libretisty Vladimíra Körnera se odehrává v druhé polovině 13. století. Český zemanský synek Ondřej z Vlkova přišel do řádu ještě jako dítě. Nestalo se tak dobrovolně. Snad si ani neuvědomoval, že byl vlastně obětován na usmíření otcova násilného činu, spáchaného na něm samotném, a že byl tedy dvojnásobnou obětí. Až po deseti letech odříkání poznává, že existuje ještě jiný svět, ještě jiný život než ten, který uzavírají pevné zdi řádového hradu. Podlehne volání domova, volání rodného Údolí včel, a pokusí se o návrat. Již se zdá, že bude mít více štěstí než bratr Rotgier, jehož pokus o únik skončil krutou smrtí. Ale i v jeho případě se ukazuje moc řádu silnější a náboženský fanatismus znovu triumfuje nad v té době beznadějným pokusem jedince o vzpouru proti síle dogmatu spojeného s mocí. (Bontonfilm)
(více)Recenze (407)
Prázdnota. Slovo, které vystihuje život v řádu - život jinak plný emocí a vášní. Estetický zážitek z kamery. Stěžejní scénou je podle mě rozhovor fanatika s farářem, jenž jakoby odpovídal rozdílu církve v současné době (farář) a té středověké (fanatik). ()
Herecké výkony, syrová atmosféra středověku, náboženská fanatičnost, pozoruhodná kamera či osobitá Vláčilova režie, to vše je skvělé. Ale jako u celku, dost se táhnoucího, jsem se na několika místech skoro až trápil a kontroloval, kolik ještě do konce. Napoprvé u mne neuspělo, rozhodně ne tak, jak jsem z chvalozpěvů ostatních čekal. Snad jindy znovu až budu v rozdílném rozpoložení, zatím si nadhazuji slabší čtyři, protože v tom rozhodně komplexní nadčasový filmový šperk nyní nevidím. Třeba někdy napodruhé .. [70%] ()
Tenhle film si nedokážu představit v jiném než černobílém provedení. Díky těmto dvěma barvám totiž dost vynikla temnota děje. Fanatismus zde hraje klíčovou roli, a jde přitom ruku v ruce s bezbožností a pohanstvím. Aby toho ale nebylo málo, tak v závěru přijde ještě incest. Skoro jsem se Arminovi ani nedivil, že už na to neměl nervy... Vrchol české kinematografie je tohle snad jen pro pár jedinců. Já mezi ně naštěstí nepatřím, přišlo mi to totiž jako solidní nuda.. ()
Hodně silný zážitek z filmu. Středověk jak vyšitý, ale výkon herců a hudba ... jsou dokonalé. ()
Vláčil středověk uměl - a stopáž i celkové vyznění Markéty je na mě možná až příliš, Údolí včel mě vzalo víc - jasným příběhem, černobílou kamerou, vykreslením středověku - a Petr Čepek je démonický, uhrančivý, neuvěřitelný. 100%. ()
Některé scény by měly viset ve zlaté síň slávy. Tohle beru jako opravdové umění. ()
Opět jeden z nejlepších českých filmů,který se mi moc líbil.Výborné prostředí a hudba také výborná.Petr Čepek byl fantastický...všechno jsem mu uvěřil.Taky docela překvapení,kde všude se natáčelo.Moc dobrý film. ()
Komornejší, no stále výpravný obraz stredoveku. Kontrast hľadania jednoduchého života a ideálov tak pripomínajúce Bergmana zasadené do českého prostredia. ()
Krásna historická dráma so silnou poetickou atmosférou a baladickým príbehom mladého člena križiackeho rádu riešiaceho vernosť prísahe Bohu a túžbou opustiť rád a vrátiť sa domov. Petr Čepek hrá postavu Ondreja výborne a Jan Kačer mu v roli najlepšieho priateľa Armina skvele sekunduje. Produkcia je síce prostá, ale vďaka perfektnej práci s obrazom a kombinácii scén plných ticha so scénami podfarbenými chorálmi vytvára nabitú baladickú atmosféru. ()
Film je často vnímán jako jakýsi mladší a trošku opomíjenější bratr Markéty Lazarové, při tom u mě vede. A to z poměrně prostých důvodů. U Markéty Lazarové totiž platí, že forma vítězí nad obsahem. Jedná se ve všech ohledech filmařiny o technicky vypiplaný skvost, který ale téměř tříhodinovým příběhem začne po chvíli nudit. Zatímco u Údolí včel jsou obě složky perfektně vyvážené. Vláčil si formu pořád drží na velmi vysoké úrovni a při tom vedle toho předává Körnerův silný příběh poutavě a napínavě. A že má co předat. Pro mě má totiž film jeden z vůbec nejlepších scénářů v historií naší kinematografie. Postupné přirozené střídání linií, budování postav či samotný ústřední konflikt, vše je zde odvedeno na výbornou. Podtrhují to pak i skvělý herci. Ústřední trio je naprosto úchvatné, především životní výkon Jana Kačera vás po celou dobu stopáže nenechá chladným. Zvláště když je vyvedený v takových kostýmech, zachycen takovou kamerou a s takovou hudbou v pozadí. O tom, že se Vláčil se svým štábem opět v podstatě vrátil do 13. století snad ani nemusím mluvit. Suma sumárum jedno z nejgeniálnějších děl šedesátých let a celé naší kinematografie vůbec. ()
Běžný světský zůsob života s hříchy v konfliktu s jakýmsi fanatismem po morální čistotě v podobě Jana Kačera. Vážné, chmurné, věrohodné středověké prostředí, pomalu plynoucí děj. Obraz černobílý. Poučení z děje by mohlo být: Člověk by si neměl hrát na Boha a brát na sebe soud druhých. Pak vlastně sám zhřeší. ()
Středověk jde mistru Vláčilovi nejlíp. Mistrná kreace dua Čepek a Kačer. Dvě různé životní filosofie. Varování , kam až může vést fanatismus. Ten film je nadčasový a takové už se netočí. Taky žádný druhý Vláčil se nenarodil a nenarodí. 5* ()
A hle já volám: Armine, Armine! Bratře můj, oba jsme zbloudily! Já z cesty víry a ty v labyrintu dogmatu! Mám rád silné příběhy, neboť jsou pro mě inspirací vlastního života. Když se člověk narodí na konci sedmdesátých let do společnosti, jejíž kořeny hodnot jsou vyvráceny a rozmělněny, je pro něj přímo milost vidět svět, ve kterém silné hodnoty naopak převládají. Když se dívám na Údolí včel Pana režiséra Vláčila, tak v temnotách hlavně naší české společnosti, ale také svého srdce (neboť jsem taky Čech se svými malostmi:) ) vidím onu symbolickou jiskru. Světlo, které dává opět věcem svůj smysl, řád a klid. V příběhu našich dvou rytířů spatřuji hlavně život, který i když je plný paradoxů a rozporů, zasazený do doby jistě z dnešního pohledu náročné pro udržení si životní úrovně, tak je krásný. (omlouvám se za toto souvětí, ale pan Vláčil mě k takovým krkolomnostem dohání:) ) Příběh, který i když je v některých chvílích velice krutý, tak ve mně zanechává přetrvávat spíš pocit silného vztahu dvou lidí a snad i lásky. To „snad“ si samozřejmě odmyslete! Vlačilovi filmy jsou pro mě hlavě o lásce, kterou musím pořád považovat za nejsilnější cit a tak i snad nejvyšší hodnotu našeho života… někdy bohužel :) Ještě jednou děkuji za tento film, klaním se před výkony herců, kamerou panů Uldricha s Macákem a moje uši se klaní alespoň k mé hlavě panu Zdeňkovi Liškovi a přeji každému, ať je pro něj tento snímek stejně inspirativní jako pro mě ať už jsem skleslý na duši jako Armin při pozorování pádu svého spolubratra a nebo svobodomyslně divoký jako Ondřej z Vlková pří návštěvách barů a kaváren (preferuji ty s krásnou obsluhou… jestli si teda rozumíme, Armine! ()
Hluboký film, jenž nastoluje mnoho otázek k zamyšlení. Nitro hlavních postav zůstává skryto, přesto lze z jejich jednání snadno vyčíst, co jednotlivci cítí a prožívají, aniž by o tom muselo být mluveno. To je jeden ze znaků povedeného filmu. Určitě jde o nejlepší Vláčilův film. Jediním kazem je snad až přiliš velká statičnost děje (především uprostřed filmu)-proto dávám 4 hvězdy.. ()
Když Vláčil tak Markéta, když František tak Lazarová. Vnitřně se pnu a dech se mi tají. A pak se to zjevilo. Jeden nespavý, letní večer ,když vše utichlo a byl naprostý klid. Údolí včel. Atmosféra filmové básně z druhé poloviny 13. Století se na mě jen valila. Sekundu po sekundě jsem hltal filmový obraz a v duchu tleskal. Pohlcen výkony pana herce Kačera jsem s úctou sledoval dle mého názoru nejlepší herecký počin Petra Čepka. Hudba Zdeněk Liška. Panebože jak je možné, že může být někdo tak dokonalý. Pět hvězdiček, protože víc už nejde dát. Dal bych deset. ()
Možná nejlepší český film vůbec. Snímek o nekonečném rozporu mezi touhou po obyčejném lidském štěstí a mezi bezvýhradnou oddaností ideálu, veliké myšlence, pro niž jsme s to i zabíjet. Obrazy jsou sugestivní a věrohodné, atmosféra středověku by se dala krájet. Škoda, že něco podobného už u nás asi jen tak nevznikne. ()
Technicky přeci jen zub času nechal své. Přesto námětem a příběhem velmi silné. Tolik dobrých českých filmů v tak krátkém časovém období už jen těžko asi vznikne. ()
Viděl jsem podruhé 10.1.2012 a musím říct, že film je opravdu velmi působivý. Líbí se mi ta atmosféra skvěle zdůrazněná černobílou výbornou kamerou. Je to prostě náročný film, který hřeje na duši. 85%. ()
Perfektní film, který dokazuje, stejně jako Markéta Lazarová,že Češi svého času historické filmy točit uměli. Z historického hlediska by se našlo několik zásadních chyb,ale ty člověk hravě odpustí ()
"Vláčil nebyl jen výjimečně nadaným tvůrcem, ale i složitá, vnitřně rozporuplná osobnost." ()
Reklama