Režie:
Lars von TrierScénář:
Lars von TrierKamera:
Anthony Dod MantleHrají:
Nicole Kidman, Harriet Andersson, Lauren Bacall, Jean-Marc Barr, Paul Bettany, Blair Brown, James Caan, Patricia Clarkson, Jeremy Davies, Ben Gazzara (více)Obsahy(2)
Další z variací na téma lidské dobroty a zla od kontroverzního dánského režiséra Larse von Triera s Nicole Kidman v hlavní roli. Děj se odehrává v Dogville, bohem zapomenutém městečku někde v americkém Coloradu. Sem přichází Grace hledat úkryt před gangstery, kteří ji pronásledují a chtějí zabít. Místní intelektuál a spisovatel jí poskytne ochranu a přesvědčí obyvatele městečka, aby uprchlici přijali. Za jejich pomoc se jim má odvděčit domácími pracemi. Situace se však pro Grace komplikuje, když gangsteři zachytí její stopu až v Dogville. S rostoucím nebezpečím začínají obyvatelé městečka klást stále vyšší nároky na Gracein dík. To, co se zpočátku jevilo jako velkodušná pomoc, se postupně mění na využívání. Trier se při tvorbě filmu nechal inspirovat Trojgrošovou operou Bertolta Brechta, celý děj zasadil do ateliéru s minimem kulis, kde vytvořil stylizovaný fiktivní svět na psychologické přesvědčivosti charakterů a jejich hereckém ztvárnění. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (657)
Čekal jsem všechno, ale TOHLE ne. Nejen inteligentní režisérská hříčka, ale hlavně neuvěřitelně mrazivý a strhující film. 10/10 ()
Nudná rozhlasová hra převedená na divadelní prkna, někdo ukradl kulisy a tak se kameramanovi roztřásla ruka natolik, že ze sledování Dogvillu mám málem mořskou nemoc. Trier není režisér pro mě, teď už to vím jistě. ()
Nějak jsem tenhle styl vyprávění, režie a vizualizace nepobral. Vím že je to má chyba, ale nenadělám nic. Za mě 55% ()
Od klidně sladkého počátku, přes pozvolnou gradaci, kde už něco z toho "nově získaného pocitu moci" vystrkuje růžky, až po téměř metafyzický závěr, jsem si to v kině opravdu užívala. ()
Nietzscheismus na druhou. Me se tentokrat moc libily kulisy a vyprava. Nicole Kidman hraje uzasne. ()
Dogville je film o vydlákoch, buranoch a zmrdoch , pri ktorom idete vyletieť z kože ! Koniec filmu je neuveriteľná úľava a nielen preto, že to je tak nekonečne dlhé , ale i preto , že nebudete musieť počúvať tie debilné filozofické kecy Bettanyho , z ktorých ma išlo poraziť ! ()
Upřímně přiznávám, dobrých 5-10min jsem si postupně zvykal na „lehce“ netradičně vystavěnou (ne)filmovo-(divadelní) scénu. Jakmile jsem však přistoupil na Trierovu „hru“ s divákem, pohlcoval mě snímek s každou další ubíhající min stále více. V několika recenzích (komentářích, článcích) byl tento snímek přirovnáván spíše k četbě knihy. Rozhodně toto přirovnání je na místě, ikdyž tak úplně pravda to také není. Důvod mého tvrzení? V případě knihy má totiž čtenář nad filmem nedostižnou výhodu. Ano, zcela správně, svoji (bezbřehou) fantazii, kdy si nejen scénu, ale i samotné POSTAVY utváří k obrazu svému a nepřijímá pouze (pasivně) režisérovu vizi. V tomto případě se spíše jedná o kombinaci film-divadlo-kniha (kde knihu supluje vypravěč), ale nutno jedním dechem dodat, že je to také to nejbližší možné přiblížení se knize, pokud by tedy Lars nesáhnul k „černému temnému obrazu“ doprovázeného audiovizuálním komentářem vypravěče (resp. postačilo by rozostření všech tváří učinkujících). A ikdyž je Trier velký to provokatér, mám silný pocit, že tohle už by i na něj bylo příliš :-) Co se příběhu samotného týče, nechci (a nebudu se) obšírněji rozepisovat. Ostatně podívejte se (a udělejte si úsudek) každý sám. Pouze dodám. Na přebalu DVD je napsáno: „film, ve kterém se uvidíte jako v zrcadle“. Po shlédnutí vám nezbyde než dát autorovi zcela za pravdu a pouze souhlasně přikývnout, že se těžko dalo napsat něco výstižnějšího. Za sebe už pouze dodám, že Lars von Trier řeší v tomto „snímku“ téma staré jako lidstvo samo a věřte, není to (na nás) vskutku pěkný pohled. S dovětkem na závěr. Pokud byste náhodou měli z mého komentáře takový pocit, tak věřte, že Dogville není žádná (laciná, prvoplánová) provokace, ale do posledního detailu promyšlený „projekt“, který počítá s plně aktivním zapojením diváka a nebere ho pouze za pasivního konzumenta. (Jaká to vítaná to změna v dnešní době, nezdá se vám?!) Pokud k němu tak i přistoupíte, zaručuji vám plnohodnotný (nevšední) zážitek. Pravda, nemusí se líbit každému, ale určité kvality mu (chtě nechtě) budete muset přiznat. A kdyby pro nic jiného, tak min pro fakt, že vás snímek (Trier) donutí přemýšlet a neustále si klást nové otázky si svou pozornost rozhodně (zcela po právu) zaslouží. 100% bez debat! P.s. tak co, byla vaše fantazie (představivost) v souladu či rozporu? (viz závěrečné černobílé fotografie). Za tohle Tě (provokatére) Larsi upřímně miluju a obdivuju (to včetně hudebního doprovodu :-) ()
Nikdy som neodchádzal z kina taký emocionálne pohnutý. Ale úplne iným smerom, ako sa to občas podarí nejakej šikovnej hollywoodskej produkcii. V polovici filmu som si hovoril, že Von Trier zase točí to isté, lenže Dogville mi ponúkol to, čo mi jeho predchádzajúce diela neposkytli, a to silný katarzný záver. Najsilnejší, aký som kedy zažil. Kruté, pravdivé a scenáristicky dokonalé. Aký iný film vám sprostredkuje pocit, keď sa cítite dobre pri vražde dieťaťa? Maximálna manipulácia s divákom Von Trierovi dokonale vyšla.Či sú tam nejaké čiary namiesto múrov, mi bolo úplne jedno. TOP 3. ()
Úžasné zpracování, výborný film, při kterém je vám jasné, proč vlastně celou dobu musíte psychicky trpět. ()
Snáď prvý film, pri ktorom som cítila, že ma bolí srdce. Doslova, tak ako keď cítite tú najsilnejšiu úzkosť, keď sa bezmocne pozeráte na trápenie niekoho a trápite sa spolu s ním. V druhej tretine filmu som sedela ako prikovaná, moje vnútro kričalo vypnite to niekto a nemučte ma už, netrápte už toľko tú čistú dušu a strhnite jej z krku ten otrasný zvonec, ktorého zvuk ma vytáča do nepríčetnosti,tak ako aj všetky ostatné charaktery obyvateľov Dogvillu. Nemám potrebu písať o forme šitej presne na mieru a o perfektných výkonoch, to všetko bolo popísané už veľakrát. Akurát stále uvažujem nad tým, ako ťažko sa môže Trierovi na tomto svete žiť, ak z jeho myšlienok schádzajú takéto filmy. Každopádne, toto je pre mňa filmové umenie. ()
Prvý diel z Trierovej trilógie o USA pomenovaný podľa fiktívneho mestečka, kde sa celý príbeh odohráva, je nielen úplne originálnym filmovým spracovaním ale naozaj neopakovateľným filmovým zážitkom. Lars von Trier je majster svojho fachu, ktorý dokáže na malom javisku za pomoci minima rekvizít (pre pána režiséra je Dom alebo Dvere už príliš veľká rekvizita a ak to v príbehu nezohráva naozaj špciálnu úlohu, načo to tam dávať, však?) minima hercov a minima priestoru rozohrať veľký, úžasný film. Niet pochýb, že tí, ktorí dopozerajú Dogville i napriek minutáži (ktorá síce je dlhá no prekvapivo ani sekundu nenudí a má svoje temp, rytmus, spád, všetko) a naozaj pochopí tú krutú Trierovskú kritiku, dočká sa odmeny v podobe naozaj silného katarzného pocitu z filmu. Samozrejme, že film nie je pre každého, pretože "Lars" je nielen skvelý režisér, ale aj skvelý manipulátor a dokonale vie, ako "tlačiť na pílu" a diváka úplne ovaliť. Kamera a strih, ktorý necháva tie najexistencionálnejšie situácie dohrať o sekundu dlhšie, ako je znesiteľné, to všetko robí spolu so skvelými hereckými výkonmi každého obyvateľa a skvelým "poučným" prekvapivým koncom naozaj filmovú lahôdku posledných rokov. Zatiaľ druhý dokončený diel Manderlay je tiež bohovsky dobrý, ale Dogville je o niekoľko milimetrov vpred. Teším sa na tretí film. ()
Lars von Trier koncipoval Dogville ne jako film, ale jako vyprávění. Vypráví nám příběh o lidech a jejich povaze, o vztazích, o vině, odpuštění, trestu... A k tomu jako bonus předkládá to samý vypravování vizuálně, ovšem v maximálně zjednodušených obrazech. Pokud si někdo stěžuje, že filmy jsou narozdíl od románů nebo povídek až moc doslovný a nenechávaj žádnej prostor pro lidskou představivost, Dogville je film, na kterej takováhle výtka neplatí. Je to vlastně takový leporelo s doprovodným textem, všechny obrazový detaily si musí divák-čtenář doplnit sám. A dokumentární fotky jako doprovod závěrečných titulků působivost příběhu jen podtrhnou. Zajímavej filmovej krok do neprobádaných končin, i když pravděpodobně ne směrem, kterým se bude film ubírat v budoucnosti. Což ovšem vůbec nevadí. ()
Komorní drama s velmi vypjatou a depresivní atmosférou a s nezapomenutelně vyřešenými kulisami. Nejvíce na mě zapůsobil závěr alá F. Nietzsche, i když jsem s ním na 100% nesympatizoval. Odpuštění slabosti je opět jen další slabostí. 9/10 ()
Spoilery! Lars von Trier je tak trochu genius, nebo alespoň myšlenka tohoto snímku. Lars naprosto geniálně nastavil zrcadlo společnosti. Přestože jsem tím nejúžasnějším člověkem na světě, který nemá jedinou chybu, tak jsem se v tomhle jeho zrcadle spatřil. S politováním musím konstatovat, že bych v daném prostředí a dané situaci jednal s velkou pravděpodobností úplně stejně, jako ti barbaři, které nelze neodsuzovat. Zoufalí lidí zkrátka dělají v zoufalé situaci zoufalé věci. To je pravda, která se táhne s lidstvem od počátku věků. Jedinou věcí, kterou si troufám snímku vytknout, je jeho přehnaně dlouhá stopáž. Viděl jsem verzi, kterou si střihl pan režisér a přeci jen udržet tři hodiny dokonalou koncentraci, která je u tohoto snímku žádoucí, je složitý úkol i pro frajera jako jsem já. Kdybych měl ovšem na místě vyjmenovat, které pasáže by se daly bezpečně vystřihnout, tak bych zřejmě jen sklopil zrak a ztratil řeč. Neskutečně se mi líbila minimalistická forma. Nevím, zda chtěl autor demonstrovat totální vítězství obsahu nad formou a nebo si jen přál, aby se diváci dokonale soustředili na profily postav a bravurní psychologickou hru, kterou na velmi malém prostoru rozehrál a nebyli ničím rozptylováni. Jak už to u ostatních geniálních snímků bývá, tak na počátku opět byla vcelku jednoduchá myšlenka. Mladá naivní dobrosrdečná dívka uteče ze světa plného zlých lidí hledat v lidech ztracené dobro. Hrozně se mi líbilo, že v počátku nás vzal autor do hodně zvláštního světa plného zvláštních lidí. Dokázal ve mně skvěle navodit zmatený pocit, který musela mít i hlavní hrdinka. A poté člověk lidi postupně odhaluje, začnou pomalu sundávat své masky a chovat se, jako ...lidi. Po počáteční idylce způsobené dezorientací najednou člověk vidí lidi, kteří mu jsou dobře známí. Vidí lidi, které už ve svém životě potkal. Dokonce vidí sám sebe a není to vůbec příjemný pohled. Protože obyvatelé městečka velmi brzy přijdou na to, že naivní a hrozně dobrou dívku využívat, ba dokonce zneužívat, mohou, tak ji zneužívat začnou. Z ráje se stane peklo a z anděla ďábel. Závěrečná scénka pro mě osobně byla jedním z nejsilnějších filmových zážitků, na který zřejmě nikdy nezapomenu. Opravdu mimořádný snímek. Larse si značím a velmi rád se seznámím s jeho tvorbou detailněji. Plné hodnocení nedávám pouze kvůli dlouhé stopáži. Přeci jen jsem párkrát ztratil pozornost a propadl lehké a krátké nudě. Každpoádně, poselství i ta samotná cesta, kterou k němu režisér došel je prostě fenomenální. Více takových režisérů a více takových filmů. ()
Jsem unešen! Jak herecké výkony (v čele s půvabnou Nicole Kidman), tak i kamera či příběh jsou naprosto dokonalé. Film mě uchvátil, ohromil i ochromil..bravo! Nemám nic víc, co bych řekl..to se musí vidět! :) ()
Takhle má vypadat film s opravdu poučným koncem. ()
Pôvodný dojem z Dogville som nechal uležať niekoľko rokov, aby som sa zbavil prekvapenia, ktoré mi ten čudný dánsky režisér pripravil. Dogville ma predovšetkým upútal formou divadelnej hry s minimom kulís, ale pri podrobnejšom pohľade zisťujem, že ma nemá čím osloviť, Množstvo slávnych hercov dokáže vo svojich filmoch zhromaždiť aj Woody Allen a v mojich očiach mu nepomôžu. Dialógy ma spoľahlivo znudili, pretože posolstvo vyjadrovali príliš toporne. Mal som za to, že Dogville je svetlou výnimkou v Trierovej tvorbe, ktorú ako celok nemám rád. Ale nie je. Preferujem úplne iné filmy. ()
Drsný film o lidské zrůdnosti, pokrytectví a neúctě ke druhým. Žena, která prchá před zlem, nakonec zjišťuje, že zlo je v každém z nás a ukrýt se před ním není možné. Vynikající výkon Nicole Kidman, která tu předvedla téměř Oskarovou roli. Sekundoval jí výborný Paul Bettany. Pojetí je téměř divadelní, ale experimentální tvorba se tu chytila. Pro mne výborné vykreslení lidských emocí a snímek, který si zaslouží více pozornosti. 85% ()
Do jisté míry určitě obdivuhodný experiment na pomezi divadla, filmu a studiové inscenace, s úplnou redukcí kulis i rekvizit, jsem bohužel nedokázal přijmout s bezvýhradným nadšením. V první řadě mi dost překážely vstupy vypravěče, který zazníval až příliš často, nejenže občas zbytečně přímočáře oznamoval to, co buď šlo vytušit z obrazu nebo určitě bylo možné ve stejné chvíli rozehrát i tradičním způsobem, ale rovněž mě nejednou vyrušil z pohlcení celkem obstojnou atmosférou, kterou se v minimalistické režii podařilo v ojedinělých kulisách-nekulisách vytvořit. Zadruhé: ta délka, ta délka... ačkoliv, kdyby Trier zredukoval vypravěče který mě občas tolik rušil, asi by se zredukovala i stopáž nebo by mi vadila méně. Musím říct, že jakkoliv se mi spočátku zdál Dogville dějově trochu nezáživný a během první hodiny jsem ještě bojoval i s celkovým stylem, v druhé polovině mi začal čas ubíhat velice slušně. A do třetice, připadá mi škoda, když režisér v rámci svého velkého experimentování z času na čas úplně ztratil kontrolu nad svými nápady a nevyhl se několika prvkům (např. když se herci bouchají na imaginární dveře či krmí štěkajícího psa nakřesleného křídou na podlaze), které z 90% důstojnou záležitost v těch zbývajících 10ti procentách obsahu překlopí až do roviny polosměšné kuriozity... žel přesně jedním takovým úletem celý film před závěrečnými titulky i končí. A vlastně ani netuším, v jaké náladě jsem měl od filmu po skončení „odcházet“, když po dost vyhroceném konci celého příběhu a vyvrcholení dost kruté ústřední myšlenky s poznáním, že v každém z nás je vlastně ukrytý nějaký ten kus velké svině, nechává Trier zaznít veselou taneční písničku o Americe. Měla být to tedy všechno jakási ironie? Já se v tom Trierovi někdy vážně nevyznám... :o) Je mi však jasný, že je to pořád Lars von Trier, který si může ve svých filmech dovolit opravdu cokoliv a vždycky se najde spousta diváků, kteří mu všechny úlety naplno zbaští a budou opěvovat jako něco famózního. Jestli tady dle mého názoru bylo něco famózního, tak určitě jsou to herecké výkony, které tu studiovou prázdnotu kolem dokážou přebýt... dlouhý rozhovor mezi Nicole Kidman a Jamesem Caanem coby dcerou a otcem ke konci, v téměř úplné tmě v prostoru uzavřeného auta, budiž spolehlivým příkladem. Nebo scéna s katarzí mezi Gracem a Tomem mezi nákladem škatul s jablky, natočena při tom na jeden záběr přes vrchní síťku náklaďáku, bude také určitě patřit k těm, které mi z Dogvillu hodně utkví v paměti. Hodně váhám mezi 3 a 4 hvězdičkami, neumím se přesně rozhodnout, ale bohužel vnímám v tom ze strany Triera i tu sebestřední pózu, která mi pak spolu se zmíněnými výhrady trochu brání jít výš. Přesto z Trierovy tvorby za mě určitě jeden z těch lepších a zajímavějších filmů, byť na takový Tanec v temnotách tohle nemá ani náhodou.. [70%] ()
Lars von Trier si jezdí pro ceny v karavanu a tváří se jako introvert. Filmy ale točí jako exhibicionista. Na zvláštní stylizaci jsem si zvykl celkem bez problémů, ale jinak to vypadalo spíš jako rozhlasová hra. Přehlídka skvělých herců a režisér se rozhodl odvyprávět celý film pouze pomocí ironického komentáře. Kdysi točil skvělé filmy, teď už to vypadá na samé experimenty, ach jo. ()
Reklama