Režie:
Václav VorlíčekScénář:
Miloš MacourekKamera:
Rudolf BlaháčekHudba:
Ondřej SoukupHrají:
Max Urlacher, Jitka Schneiderová, Ivana Chýlková, Jan Hrušínský, Jiřina Bohdalová, Miroslav Táborský, Rudolf Hrušínský ml., Jan Niklas, Sunnyi Melles (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Sedm královských dcer proměnila zlá Jezerní královna v sedm labutí. Jedné z nich, princezně Odettě, se podaří z podmořského zámku uprchnout. V podobě labutě je zraněna Štěpánem, přitroublým sluhou prince Viktora. Mladíci místo labutě najdou zraněnou dívku. Princ se do krásné dívky zamiluje, ale pro záchranu své lásky musí podniknout dlouhou a nebezpečnou cestu… Filmovou pohádku pro celou rodinu natočil v roce 1998 režisér Václav Vorlíček podle scénáře Miloše Macourka. Tentokrát se tvůrci inspirovali klasickou pohádkou "Labutí jezero" i legendárním baletem Petra Iljiče Čajkovského. Tragický děj baletního představení však přepracovali do podoby dobrodružné pohádky se šťastným koncem. (Česká televize)
(více)Recenze (182)
třetí německá Vorlíčkova prácě (tedy snad, nepočítal jsemú Místo Rodena tady straší paní Chýlková, taky dobře, temnoty je zase hodně. Komický prvek Jana Hrušínského s Jiřinou Bohdalovou mi nesedí, takže minus. Jitka Schneiderová je pěkná, hodně, princ je docela sobrý, ne hezounek, ale chlap, jen mi k ní tolik neladí. ()
Tato pohádka vždy patřila k mým nejoblíbenějším a stále je koukatelná i v dospělým věku :). Nevidím důvod, proč by všechny pohádky pro děti měly být sladký jak cumel, aby se náhodou dětští diváci nepolekali..Pro mě to tenkrát bylo dramatické, napínavé a vtipné (díky sluhovi Štěpánovi) a královský pár Viktor a Odeta byli mý oblíbenci :). Prostě pohádka jak se patří :). ()
Kámen úrazu se v tomto případu jmenuje česko-německá koprodukce. Toho německého je tam víc než dost. Nemohl bych tvrdit, že je to vždy jen k tíži předkládaného výsledku. Naopak. Jiná je otázka, zda a na kolik to vyhovuje českým dětem a české škole pohádkové tvorby, jak se konstituovala a vyzrála mezi padesátými až osmdesátými léty minulého století. Tady je odpověď ošidnější a prvky mýtu, které se mohu jevit i jako až thrillerizující, nemusí nutně v českém prostředí uspět. V mnoha ohledech to platí i pro vedení herců a faktické zatlačení české herecké školy do pozadí. Jindy výrazná Bohdalová najednou působí matně a neurčitě, ve své kůži se viditelně necítí většina dalších (Táborský, Rudolf Hrušínský, Obermaierová a řada dalších). Zdá se, že tu do hry vstupuje nový, odlišný činitel: účast českých herců v zahraničních filmech a odlišně podávané požadavky nutné pro to, aby zde opakovaně mohli nalézat své umělecké, ale i existenční uplatnění. Budeme-li z tohoto hlediska posuzovat Macourkův scénář a pojetí Vorlíčkovy režie, nemůžeme nepřiznat výsledku jejich práce vlastně špičkovou úroveň; ovšem v kontextu a způsobu, který je našemu prostředí vzdálen a je z tohoto hlediska vykladatelný - ve více variantách - jako obtížně přijatelný a profesionálně nedotažený. Zhruba takto lze popsat vnitřní disonance jinak zajímavé a osobité výrazné pohádky, jejíž tvůrci se přesto nedokázali beze zbytku vyvarovat některých klišé a hluchých míst. ()
Jedna z nejhezčích pohádek, co kdy byla natočená. Epická hudba, výborná volba prostředí, dobře navržené postavy, hlavní hrdina princ Viktor by svou milovannou Odettu nikdy nezachránil bez pomoci dalších hodných lidí i bytostí, ochotných bojovat proti tyranii jezerní královny. Určitě by se měl v kinematografii více využívat ten potenciál české a německé spolupráce, je to skvělé. Nechybí zde ani vtipné hlášky, zejména v interakci mezi Chýlkovou a Hrušínským. "Jak se vám líbí mé tanečnice?" - "Skvělý. Takhle bych chtěl jednou vycvičit svý koně". 🤣🤣 ()
Výsledek koprodukční snahy zavedeného tvůrčího týmu (jehož doména ovšem byla v dětské seriálové tvorbě) selhává na nezajímavém rytmu děje, zjevně méně zkušeném kameramanovi, děj se tak rozbíjí do jednotlivých obrazů a celek zásadně nepozvedává ani pompézní patetičnost Soukupovy hudby. Škoda nevyužité příležitosti pro Schneiderovou v princeznovské formě (nevíc nemá rovnocenného hereckého partnera), za plus je potřeba považovat dodržení neoříznutého filmového formátu při televizním přepisu. ()
Galerie (12)
Zajímavosti (7)
- Režisér Václav Vorlíček nebyl spokojen s kameramanem, kterého dosadili němečtí koproducenti. Kameraman špatně zasvítil scénu a tak jsou záběry, které se odehrávají pod hladinou jezera, velmi temné, a herci na nich nejsou pořádně vidět. (J R C Pecuchet)
- V záběrech z jeskyně, kde děti sbírají perly, je jasně vidět, že jde lidem pára od pusy, což je pod vodou nelogické. (Timak)
- Původně měl být součástí filmu také Jiří Krytinář, který však na své dovolené v tureckém Bodrumu zažil krach cestovní kanceláře a nebyl mu umožněný včasný návrat. A tak jeho role musela být přeobsazena. (CANNIBAL)
Reklama