Režie:
Václav VorlíčekKamera:
Josef StřechaHudba:
Svatopluk HavelkaHrají:
Blažena Holišová, Ilja Racek, Stanislav Remunda, Věra Bublíková, Jitka Herešová, Vlastimil Vondruška, Svatopluk Skládal, Karel Hovorka st., Jiřina Bílá (více)Obsahy(1)
Marie si dlouho nedokáže připustit rozvrat dlouhého manželství a věří, že se její muž k ní vrátí... (oficiální text distributora)
Recenze (21)
Asi jediné, co mě na filmu nepřekvapilo je oficiální text distributora. Je totiž jako skoro vždy o ničem a zcela mimo mísu. Zato velkým překvapením je pro mě skutečnost, že právě Václav Vorlíček natočil v 60. letech psychodrama v tomto formátu. Nejen Marie si klade otázku, proč to, co bylo dřív krásné a samozřejmé už není a kdy se to vlastně vytratilo. Téma přetrvávající všechny režimy. Civilní herectví a citlivé režijní uchopení. ()
V tichosti nesnesitelného mlčení, vakuu vztahu tlejícího až do morku kostí, v bezútěšnosti života samého, v očekávání zázraku, který ne a ne přijít... Precizně zobrazený konec jednoho manželství s velmi citlivým Vorlíčkovým režijním vedením a vynikajícími hereckými výkony. Smutně krásný film s koncem, který je neočekávaný, přesto pochopitelný. ()
„Jak spolu souvisí láska a zákon? Není tu někde chyba? V tom zákoně nebo v nás?“ Příběh Marie (výborná Blažena Holišová) je trošku jiný, než jak jej popisuje oficiální text distributora. Marie není jen pasivní přihlížeč rozpadu svého manželství, ona od jistého momentu (od odchodu svého muže k jiné ženě) aktivně navazuje jiný vztah a sama též iniciuje oficiální rozvod. Václav Vorlíček mě tímto filmem dost překvapil, protože takový typ (psychologicky laděného) filmu on normálně netočil. Co se mu určitě povedlo, je kamera, která občas zajímavě krouží kolem. I hudba Svatopluka Havelky k atmosféře filmu hezky sedí. Snad jen jsem moc nepobral konec. Nejdříve ten nový milý Marie říká, že by si ji i vzal a přiznává tak, že mu nestačí už jen "oáza", velmi rychle však film končí tím, že dotyčný vrací Marii klíč od bytu. Trošku divný konec, když vezmu že to celé měl být spíše film o rozpadu jejího manželství a o tom, jak se s tím vypořádala. Když už tam ten jiný vztah byl, představoval bych si optimističtější konec. ()
Zatímco britský realismus kuchyňského dřezu pomalu končil, my jsme -díky milostivému povolení strany a vlády- s točením civilních témat bez příkras teprve směli začít (když pominu pár filmů z let 1957-1959, které byly krátce po natočení opět zakázány). Z dnešního hlediska je překvapení, že se toho zhostil zrovna Vorlíček, ale proč ne? Koneckonců fantasta Fellini taky začínal u neorealismu. Je to dílo vynikajících kvalit, a to hlavně díky scenáři a hereckým výkonům všech zúčastněných (včetně dětí). ()
Spíš je to ale 3,5*. Překvapuje mě, že něco takového natočil ve svých začátcích právě Vorlíček, ale kupodivu to docela funguje. Realistický příběh o jednom vztahu, který má skvělé herecké výkony a je i slušně natočený. Často se zde vypráví obrazem, často tu je nějaká zajímavě vymyšlená symbolická scéna, což se mi na tom filmu hodně líbí, akorát problém je v tom, že většina těch symbolů je vlastně o jednom a tom samém a ne každý úplně funguje. V tomhle je ten film nedotažený, ale i tak se mi tahle docela dobrá snaha o symboliku líbí. Podobný problém mám i u dialogů - některé fungují, jiné jsou strojené, ale v tomhle případě podle mě ty funkční převažují. Úplně podmanivý ten film taky není, posouvá se pomalu a chvílemi se i zdá, že se neposouvá nikam, ale i přes tu občasnou nudu jsem stejně byl zvědavý, kam se osud hlavní postavy Marie posune dál. A co se psychologie týče - je tu, ale čekal jsem, že jí tu bude víc a že půjde víc do hloubky. Tady se zabývá momentální chvílí, ale nějakou minulost a možnou budoucnost moc neřeší a to mi tu vadilo. A i finále mohlo být o něco silnější. Nicméně i tak ten film drží celkem pohromadě, zamlouvá se mi svojí zdařilou snahou o psychologické realistické drama a těší mě na něm to, že Vorlíček natočil i něco jiného než komedii. A možná bych i byl radši, kdyby u psychologických dramat aspoň částečně zůstal, protože kdyby se v tom zlepšoval, asi bych měl jeho filmy o něco radši. Mě totiž většina jeho komedií (až asi na tři výjimky) přijde strašně průměrná... Každopádně i když Marii mám skutečně přesně mezi silnými 3* a slabými 4*, nakonec dám vyšší hodnocení, jelikož něco do sebe ten film má určitě a nějaké silnější pocity ve mě zanechal. Slabé 4* ()
Galerie (2)
Zajímavosti (1)
- Natáčelo se v Praze na nábřeží, na Smíchově, u hlavního nádraží, U Mánesa a na Strahově. (Winster)
Reklama