Režie:
Otakar VávraKamera:
Andrej BarlaHudba:
Jiří SrnkaHrají:
Karel Höger, Slávka Budínová, Eva Límanová, Ilja Prachař, Věra Tichánková, Vladimíra Obručová, Blažena Holišová, Ota Sklenčka, Jarmila Bechyňová (více)Obsahy(1)
Od poloviny 60. let, možná i pod vlivem svých nedávných studentů z FAMU, prožívá Otakar Vávra mimořádnou obrodu svého talentu. Dokázal se totiž zařadit po bok generace o mnoho mladší a veřejnost uchvátit jak křehce lyrickým pohledem, tak zvážnělým zamyšlením nad nenadálými zvraty obyčejných lidských osudů, zvláště marněným životem. Hrdinou tohoto filmu, natočeného podle Hrubínovy předlohy, je knihovník, ušláplý človíček, jenž na prahu stárnutí podnikne cestu do vesnice, kde kdysi prožil mládí. Pokouší se oživit dávné vzpomínky, ale záhy zjišťuje marnost takového počínání. Vávra natočil mimořádně působivý ponor do lidské psychiky, jen stěží se smiřující s poznáním, že minulost nelze vrátit. Vynikající je i tlumená herecká kreace jako vždy uměřeného Karla Högra. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (49)
Tak to je tíha. ()
Samo o sobě označení poetické drama je zvláštní. Jako by snad ty dva pojmy ani nešly k sobě a přece to není pravda. Otakar Vávra to nejspíš dokázal. Právě na pomezí poetiky a dramatu se film pohybuje po celou dobu a je celkem jedno, zda jde zrovna o hlavního hrdinu knihovníka nebo ostatní. Vrátit se na místa dávno známá možná jednou čeká každého z nás. A krom zjištění, že místa se změnila však pochopíme, že naopak lidé se mění jen málo. Karel Höger dokázal, že i přes svou vizáž a většinu očekávaných rolí, které dostal dokáže zahrát i něco tak složitého. ()
Karel Höger se po mnoha letech vrací do míst, odkud pochází a kde prožil životní lásku, kterou by znovu rád našel a obnovil city které zpřetrhal čas. Není vám to povědomé? Jistě že, podobný motiv má i televizní film Lístek do památníku! Tentokrát ale nečekejte vlídné shledání, projížďku městem ve voze taženým párem běloušů a krmení labutí. Do knihovníkova života výrazně promlouval démon alkohol a ten na něj cestou do míst kam ho táhne srdce číhá i teď a jediná možnost je přemoci jej. Celý snímek je rozbitý na jednotlivé střepy které je složitější poskládat, nálada je vcelku mizerná a rozuzlení nepřináší nic pozitivního. Jde vlastně o naprostý opak výše zmíněnému snímku, ale i takové osudy jsou, vše nekončí jen šťastně. Proto, mladí pánové, pokud poznáte lásku a ta po vás touží, neutíkejte od ní, nenechávejte ji čekat, nevzdávejte se jí, jednou si vzpomenete, vzpomínka vás zahřeje, ale vy dva už budete uplně jiní lidé... ()
Mistrovská kamera, skvělá výprava, bezvadné převedení námětu. ()
Film, i když celkem náročný ke shlédnutí, se mi líbí pro svou lyrickou atmosféru a taky proto, že tam hraje můj oblíbený Karel Hoger. 65%. ()
Parádní herecký koncert Karla Högera v dojímavém příběhu o nemožnosti dvojího vstoupení do stejné řeky. Límanová mohla klidně pokračovat v hraní. Nevím, proč se ztratila. ()
Vlastně docela úlet. Chlapík chce dohnat to, co propásl ve svém mládí. To už je ale pryč. Aneb když promarníme svůj život. Čas nelze vzít zpátky. Dílko k neveselému zamyšlení. ()
Než se na to budete koukat, měli byste se vnitřně nastavit na to, že to není dějové, ale zato lyrické a meditativní. Potom do sebe všechno krásně zapadne, i s progresivními filmařskými postupy a Hlasem pana Högera. Co na tom, že pomíjivost času a nevratnost toho, co bylo, je už tolikrát zpracovaná - tohle je přece i o nás, a tak se to nikdy neobnosí. ()
Klenot filmové poezie. ()
Reklama