Režie:
Darren AronofskyKamera:
Matthew LibatiqueHudba:
Rob SimonsenHrají:
Brendan Fraser, Sadie Sink, Hong Chau, Ty Simpkins, Samantha Morton, Sathya Sridharan, Huck MilnerVOD (3)
Obsahy(2)
Lidé jsou úžasní. Tento nakažlivý optimismus je superschopností Charlieho. Vidí v lidech jen dobro a v nás tak probouzí empatii. Téměř tří set kilový osamělý učitel, ztvárněný miláčkem publika Brendanem Fraserem, se snaží najít cestu zpět ke své dceři Ellie (Sadie Sink). Pod tíhou vlastních traumat se jen složitě vyrovnává s minulostí, uzavřel se ve svém bytě, stresové situace řeší přejídáním, ale na půdorysu svého třípokojového bytu je majákem dobra pro sebe i své okolí. (Aerofilms)
(více)Recenze (451)
Aronofsky je borec, a tak nebylo pochyb, že by Velryba nezabodovala. Navíc, když se na vzniku podílelo studio A24. Úvod je lehce pomalejší a moc nevíte, co bude náplní filmu, když za Charliem chodí plno návštěvníků a vše se tak nějak odehrává kolem něj. Sice se snímek již od počátku snaží o silné emoce, ale připadá mi, že to na mě ne úplně působilo. Avšak s postupem času přichází na scénu více myšlenkových proudů a film se blíží ke svému finále, které je zaručeně naprostým vrcholem. Tam se film emočně vyšvihne nahoru a dialogy naberou na správné tíživosti. To vše za doprovodu vizuálně atraktivních záběrů a moc dobrého hudebního podkresu. Vyhodnocení: Za co nedávám plný počet hvězdiček, je moc zjevná divadelnost (uvítal bych filmovější podobu) a úroveň emočního nátlaku, která byla po většinu stopáže slabší než třeba u Requiemu za sen ()
Řeknu to hned. Není to pro každého a rozhodně to není film, u kterého se budete smát, spíš naopak. Velryba je silná dávka deprese, emocí a ponurého příběhu s poměrně jednoduchou linkou, která je ale plna silných momentů. Sledujeme Charlieho, bývalého učitele angličtiny, který opustil svou rodinu včetně malé dcery kvůli příteli, o kterého přišel. Kvůli jeho ztrátě Charlie se uzavřel do sebe a začal se přejídat. Najde cestu zpátky ke své rodině? Bude o to ta rodina vůbec stát? ()
Rozhodně jsem celou dobu myslela na Wrestlera (neboli nejlepší Aronofskyho film). Je tam hodně podobností co se příběhu týče. Mickey Rourke jakožto muž, který o vše přichází částečně kvůli zdravotnímu stavu. Dcera, s kterou je odcizený a nachází k ní cestu zpět, právě protože o všechno přichází a jeho neustálá malá vítězství a velké pády. Ovšem tam kde Wrestler exceloval, po stránce vyprávění. emocí a opravdového srdce, tak Whale bohužel hodně pokulhává. Sice se hrozně snaží, ale celé to působí uměle a ploše. Brendan Fraser do toho dává co může a všechna ocenění, která teď sklízí, jsou rozhodně zasloužené. On jediný je skutečným tahounem, který v člověku něco vyvolává. Ovšem všechny ostatní postavy, obzvlášť Sadie Sink, jsou děsně prázdné a melodramatické. Jejich hněv a slzy nepůsobí skutečně. A v tom je právě ten zakopaný pes. Film, který je hlavně založený na vztazích a postavách si nemůže dovolit nevyvolávat v divákovy pořádné emoce. Těžko říct, zda je chyba v obsazení, scénáři anebo samotném Aronofskym a zda by to v rukou někoho jiného nemělo větší úspěch, ale za mě tomu prostě hodně chybělo. ()
Veľmi silna psychologická dráma o obecnom chlapíkovi , ktorý príde o blizkeho človeka , čo bude aj dôvod jeho zdravotného stavu a popritom rieši aj vlastnú dcéru a manželku, ktorú opustil, kvoli blízkemu človeku 3* ()
"Je mi líto, že jsem tě opustil." Dojemná sebedestrukce tlouštíka, který se tak nenávidí až se prožírá k smrti. Na první pohled nechutný člověk, který ale postupem času vzbuzuje soucit ve své poslední cestě za odpuštěním u své dcery. Především famózní výkon Frasera. Opravdu velký úžas za uvěřitelné zamaskování. Aronofsky má talent donutit diváka k zamyšlení a probudit u něj emoce. Ten jej buď přijme nebo ne. Dokonale mrazivá hudba. Závěrečná katarze mě dokonale uzemnila. 8/10 ()
Neskutečné..... Jak se někdo takhle může zprasit..... Konverzační drama s dobrými herci. Spíš takové průměrné, asi nejzajímavější na filmu je maska 300 kilového Frasera ()
„People are amazing!” Neskutečně silný příběh o muži jménem Charlie. Na film jsem se moc těšil a naplnil moje očekávání. Fanda dramatu moc nejsem, ale tohle jsem si nemohl nechat ujít. Už jen kvůli Brandonu Fraserovi (díky bohu za to, že vyhrál toho oscara. Moc jsem mu to přál). Formát 4:3 dodává šťávu chladnému a dešťovému počasí a naladí vás na správnou atmosféru. Po zhlédnutí jsem cítil několik pocitů. Ať už smutek, nechuť či zlost… Aronofsky je ďábel a já děkuju za tento masterpiece. ()
Tlustý lidi smrděj hovnama a potem a taky se vyznačujou mikroskopickým kokotem. Radši začni cvičit, nebo budeš brzo v píči. Cože? Nerozumím, máš plnou hubu čevabčiči. 70% ()
Emoční ždímačka s excelentním Fraserem, která pár minut po začátku chytne a do závěrečných titulků nepustí. The Whale se do mé paměti vryje jako film, nad nímž jsem přemýšlel spoustu času i po jeho shlédnutí. Závěrečná eskalace je jedním z nejsilnějších momentů v mém diváckém životě. ()
Hvezda dolu za konec ()
Divadlo, které bylo chvílemi moc divadelní, ale ozvučení prudce zavíraných dveří nemělo chybu. ()
Jako fanoušek Darrena Aronofskyho jsem měl od filmu určitá očekávání. Což nikdy není dobře. V tomto případě dvojitě, protože film se lehce vymaká předchozí tvorbě. Přestože jsem si užíval Fincherovský vizuál, opravdu skvělé herecké výkony i uvěřitelnost každé scény, měl jsem místy obtíže ztotožnit se s motivacemi a chováním některých postav, v čímž důsledku ve mě tolik nerezonovalo celkové poselství filmu, aspekt, který mě u Arofonskyho filmu vždy zadrtil do země na dlouhé dny. Možná je to ale známka o mě a musím do filmu ještě dozrát nebo ocitnout v jiné životní fázi s jinými zkušenostmi. Rozhodně za shlédnutí stojí. ()
Priehľadný film, tuctový, ktorý sa rejža snaží ozvláštniť monštróznou hlavnou postavou. Rozumiem čo nám chcel zdieľať cez tučné telo a "čistú" dušu, ale prísť s niečím tak "prelomovým" ako dôležitosťou úprimnosti, vyjadrením sa bez servítky v živote... no čo ja viem, mňa to fakt nedostalo. A to sústavné zdôrazňovanie ako je dcéra úžasná, výnimočná, šikovná... do toho neustály dážď, ako z temnej krimidrámy Se7en. Úsmevne pôsobí aj fakt, že Charlie odmieta liečenie v nemocnici a film to poníma ako hrdinské gesto. Toto nejako nevypálilo, lebo chtiac-nechtiac je snímka kritickým ohlasom rastúceho trendu obezity ľudstva v USA, resp. v celom svete. Paradoxne ma na filme bavila dcéra protagonistu, ktorá ilustruje celkom dobre kam smeruje mládež, na ktorú kašlú rodičia, resp. rozvedení rodičia a akú silu majú sociálne siete, ako sa so všetkým prázdni teenageri potrebujú podeliť v tomto priestore, ako zúfalo hľadajú nejaké pochopenie. ()
Vidíme postavu, která ztratila chuť do života a svůj smutek utápí v přejídání až k morbidnímu stavu. Výrazný Brendan Fraser zde vystupuje v roli svého života a jeho filmová dcera Sadie Sink mu vynikajícím způsobem dělá společnost. Hong Chau se snaží mu pomoci, ale zdá se to být marné. Tato postava se snaží přejídáním zničit a doufá, že jediné, co v životě dokázal, je být otcem dcery, která je mu v mnohém podobná. Možná si toho je vědoma, a proto je plná hněvu a netolerance. Příběh je plný smutku, lásky, dobra, vzteku a beznaděje. ()
Tak tohle bylo rozhodně překvapení a těžko uvěřit, kam se Brendan za ty roky posunul či přesunul? Z akčního hrdiny a bláznivých komedií k takovéhle charakterní roli. Celý film stojí právě jen a pouze na jeho výkonu a je to asi to jediné, co mě opravdu zaujalo. Jinak je to od začátku těžce ztrozkotanecké a jen těžko se toho pocitu v průběhu filmu zbavujete, obzvlášť, když se vlastně film v tomto ohledu nikam neposouvá. Jen a pouze pomalu odhalujete střípky celé skládačky a tím pozadí celé tragédie. Za skvělý výkon Brendona slušných 70 % ()
Tak tohle byla jednoznačně, jedna z nejlepších filmových projekcí co jsem za svůj život zažil. Doslova si nepamatuji kdy jsem zažil, takovýhle emocionální snímek. Je fakt neuvěřitelné, jak snímek si hraje s vašimi emocemi. Ale jeden z velkých důvodu, proč snímek dokázal být, tak moc silný bylo díky herci Brendan Fraser, který se nejen stal, ale proměnil v Charliho. Celý snímek se odehrává v jedné místnosti, kterou si divák zapamatujte tak moc, jako své boty. Brendan Fraser dokázal neuvěřitelně prodat Charlieho chování, tak moc že jsem hned během prvních deseti minut věděl, že tenhle snímek bude emocionální kolotoč. Vedlejší postavy tady fungovaly, také velice dobře i když byl sympatické či nesympatické (u nesympatických postavách to fungovalo, protože je chápe proč se tak chovají). Ale pokud bych měl říct jednu věc, která mě šokovala, tak musí byť že divák se zamyslí nad svým zdravým. No a posledních deset minut filmu jsou prostě emocionální atomovky, kdy můj obličej byl plný slz. Tohle je pro mě prozatím nejlepší film za tenhle rok a teprve jsme na začátku. Ale má ten pocit, že tenhle rok se bude jednat o nejlepší drama film. 10/10 ()
Jednou větou by se dala Velryba shrnout jako perfektně vykonstruované drama téměř bez jakéhokoliv kýče. Drama s velkým D - jde jednoduše poznat, že se jedná o adaptaci divadelní hry (v tom nejlepším slova smyslu) a to na struktuře filmu - celý děj se odehrává v jednom bytě/domě, dalo by se říct, že je rozdělen do 5 částí, kdy jedna část rovná se jeden den (pondělí až pátek) a minimální počet postav objevujících se vždy, když se to (ne)hodí. Zmíněný kýč se pro některé objeví možná jedině v poslední scéně, jinak dokáže Aronofsky s celkem absurdním/přehnaným motivem nadváhy podat divákovi v rámci divadelní hry realistické drama, od kterého v nejedné scéně chcete kvůli až hororové nechutnosti, jíž výrazně napomáhá skličující hudba, odvrátit zrak, ale díky mnoha vlivům to zkrátka nejde. Určitě atmosféru skvěle dokresluje zmíněná hudba. Ta se vynoří jen občas, ale vždy sedne jak hrnec na prdel:) Dále stísněný pocit umocňuje formát 4:3, pro mě ze začátku překvapení, ve výsledku milé. Témata, která nejsou ničím zajímavým ani v nejmenším (rodina, láska, smrt) a scénář filmu se ale scházejí na výbornou a dohromady vytváří a můžou se řadit mezi špičku. Další kapitolou samou pro sebe jsou herci - vyzdvihnout se musí především Sadie Sink, od které jsem jako od tamtý holky ze Stranger Things asi nečekal moc a tak jsem byl mile překvapen. Značný kus práce avšak odvádí samotný Brendan Fraser - ve zkratce oscarový výkon po všech směrech a za rok 2022 asi to nejlepší co jsme mohli vidět. Možná až na pár pomalejších scén, kdy se Fraser dlouze kolíbá přes byt zde není část, která by aspoň pro některou z postav nebyla důležitá či zajímavá. Ovšem i ty skoro se nevyskytující scény ale "krásně" umocňují bezmoc protagonisty i samotné tempo filmu a celkový nádech. Nevím u jakého filmu z posledních let jsem (téměř?) uronil slzu, jestli vůbec u nějakého. Tím se to možná vystihuje nejlépe. ()
Musím přiznat, že na mě film hned po dokoukáni dvakrát velký dojem neudělal. Pak jsem si však našel nějaký čas a pořádně se nad tímto počinem zamyslel. Darren Aronofsky je vrcholový umělec (jak už jsem se jednou zmínil). Jeho filmy rozhodně nejsou pro každého, nesednou každému a nebudou se líbit všem. Ale proč vlastně? To je trochu těžší otázka, ale dle mého amatérského názoru je to prostě tím, že točí filmy na takové úrovni, kterou klasický mainstreamový divák nedokáže rozumně strávit. Darren totiž do svých filmů vkládá víc než jen pouhopouhou zápletku. Dá vám možnost se do filmu vcítit, prožívat vše co prožívají postavy a cítit s nimi ty nejhlubší pocity a prožitky. No a The Whale není výjimkou. Film je ukázka mistrovského zpracování divadelní hry, mistrovského výkonu a návratu Brandona Frasera, a v neposlední řadě i ukázkou srdcervoucí lidské dobroty. Ve filmu máme možnost pozorovat život pár lidí, kdy je každý z nich úplně jiný a každý vidí svět trochu jinak. Charlie (B. Fraser) je postavou, kterou z hlavy a srdce nějakou dobu nevyženete. Jeho pohled na lidi kolem něj je totálně neuvěřitelný a nebál bych se říct, že vás dožene k malému zamyšlení. Bohužel Charlie (jak už je u Aronofskych filmů zvykem) nemá vůbec jednoduchý život a sledování toho, jak ho vše okolo tlačí dolů, ale on si je stále schopen udržovat svůj přístup, je něco nevídaného. Pokud se do filmu vžijete pořádně, možná vás také zastihl onen povznášející pocit, že netušíte co se v další minutě odehraje. Zrovna tahle nezřetelná věc, mi však z celého filmu udělala nevšední záležitost, protože tím pádem film působí tajemně, nečekaně a velmi, velmi nejistě (= dokonalý pocit ze sledování). Nakonec, je tu konec, u kterého taktéž nemáte největší tušení kdy udeří, ale jakmile udeří, zasáhne vás v té největší síle. ()
Dojímavý a dojemný děj až do kýče nad slabostí a sentimentalitou velrybovitého muže působí jen na některé. ()
Paradoxem budiž, že jsem od Aronofskyho viděl skoro všechno i přesto, že mě jako režisér spíše odpuzuje.. Velryba je herecký comeback Brandona Frasera do pole serióznějších filmových projektů, do nichž se vrací po téměř 10ti letech. Fraser sice nikdy nebyl žádný velký herec, nicméně jeho trilogie Mumie byla ve své době ikonická. Je o to smutnější, když si za jeho filmovou kariéru dokreslíme jeho životní stránkou, která čítá nejednu zdrcující ránu.. Dnes už víme, že si za roli Charlieho Brandon odnesl zlatou sošku (i když teda já měl jiného favorita), což je nakonec tou nejlepší reklamou pro samotnou Velrybu.. Zda jde o herecký koncert si musí každý odpovědět po svém, jen bych dodal, že jde o téměř divadelní variaci, která stojí a padá na hercích, jelikož nic jiného nemá.. Na zúženém formátu sledujeme dvouhodinovou sebedestrukci jednoho učitele, který kvůli zlomenému srdíčku neopouští svůj skromný byt a jen jí a jí.. Charlie je někdo, kdo to nezvládl, kdo se pod nátlakem uzavřel a svůj žal vyplňuje jídlem.. Hlavní hrdina od prvních chvil rezonuje spíše odpudivým dojmem, ovšem v průběhu filmu se divákovi poodkrývá, že nemá soudit knihu podle obalu. Postupně nám tvůrci odpovídají na všechny otázky, které nás od prvních chvil napadají a dotváří Charlieho charakter.. A jak ho teda vnímám? I když dokážu pochopit, co ho vedlo k jeho krokům, tak stejně ho vnímám jako sobce, který vzdal veškerou snahu a před vším sklopí hlavu a nechá to být. Proto budiž největším zvratem filmu, když náš hlavní hrdina udělá opak.. Je to klišé, že? /viděno v kině/ 60% ()
Reklama