Režie:
Francesco ProsperiKamera:
Cristiano PoganyHudba:
Roberto PregadioHrají:
Florinda Bolkan, Ray Lovelock, Sherry Buchanan, Luciano Zanussi, Giuseppe Marrocco, Laura Trotter, Steve Emerson, Luisa Maneri, Sherry BuchananObsahy(1)
Trojice gangsterů, kteří vykradli banku, se uchýlí ve vile na pláži. Okolí vily je opuštěné, ale vila je obsazena mladými děvčaty, které zde mají seminář. Útočníci využívají tohoto místa jako svého útočiště a dívky pak zneužívají ke svým zvrhlým choutkám. Neutuchající teror vede pomalu k neodvratné obraně a pomstě... (Flipnic)
Recenze (15)
Trojice mužů vykradne banku. Dva jsou takoví opičáci, třetí, co jim velí, je blonďatý hezoun. Když pak jedna z dívek odhaduje, který s útočníků je nejlepší, klasicky se mýlí. Každopádně gauneři za sebou nechají zbytečné mrtvé a při útěku se jim podaří ukrýt v osamělé vile u moře. Zde se skupina dívek se svojí učitelkou připravuje na zkoušky. Až později vyjde najevo, co jsou vlastně zač a kým je učitelka. Každopádně vetřelci začnou vraždit a zneužívat dívky. Jeden z nich je zraněn, což mu ale nebrání, aby si zašpásoval. Popravdě si myslím, že zločinci byli až příliš dlouho shovívaví a drželi se zkrátka. Ve skutečnosti by nejspíš hned zkraje přefikli všechny holky najednou. Samozřejmě největším hereckým esem je Florinda Bolkanová, které k přesvědčivému herectví stačí jen mimika. Vizuálně je to místy dlouhý videoklip, na příklad scéna znásilnění je až mučivě nekonečná, byť nijak vulgární nebo oplzlá. Vůbec dlouhými záběry se nešetří, občas dojde na opakovací, oblíbený to postup zjm. v šedesátých letech. Osobně bych bral větší tempo a drajv, ale možná jsem nebyl jen dostatečně naladěn. Každopádně na krev dojde několikrát... ()
Traja gangstri na úteku terorizujú v odľahlom dome na pláži skupinku mladých dievčat. Zástupca nasty-euro-trashu, konkrétne revenge-flicks (ďalej napríklad The Last House on the Left alebo americký I Spit on Your Grave) s tradične príšernými hercami a dialógmi. Pritom s kamerou sa zaobcháza dobre a lokácie okolo baráku sú fajn. Nechutností je primerane aj pre slabší žalúdok, no sú podané formou divných hypnotických spomalovačiek, ktoré viac kazia než vylepšujú. ()
Už jsem si říkal kdo jiný by mohl zorganizovat pomstu než Florinda Bolkan (sestra Christina, chytrá, tuhá, rezolutní, nekompromisní). Holkám také nic jiného nezbývalo, pokud si chtěli zachovat svou ženskou čest a nechtěli být pomalu jedna po druhé zabiti, trio bankovních lupičů, by určitě jen tak samo s živými svědky neodešlo.! Vůbec dle jednotlivých charakterů, to všecko byli velmi zajímavé kriminálnické archetypy, např takový uvolněný a umírněný Aldo (Ray Lovelock), přímo okouzlující charismatický sympaťák, kdo by to do něj řekl, z těch tří rozhodně obrazově nejpříjemnější. Tento film je v podstatě zředěná verze slavných rape/ravege flicků "Last House On The Left", "House on the Edge of Park" nebo "I Spit On Your Grave" aj., ale jako fanoušek evropské exploitace a euro-trash kina jsem si nemohl nechat ujít ani tento kousek, který tak trochu málo spadal i do subžánru nunsploitation. Po filmařské stránce, to byla celkem příjemná a efektivní filmařina, odehrávajicí se v pěkné zaoceánské lokalitě (scénérie byla vskutku velmi přitažlivá), vyzdvihl bych především velmi dobrou kameru, všechny ty zpomalovačky a dynamickou progresivní hudbu, na druhou stranu mi ani nevadilo že toto dílko nebylo tolik šokující, explicitně násilné ani ohavné ve srovnání s jinými (např. scény znásilnění ale i jiných surovostí, spíše stylizované a mimo záběr). Takže film není ani nejlepší ani nejhohorší, samozřejmě v rámci svého druhu, takový zlatý střed. Komentář zde jako čtvrtý v pořadí.. ()
Jedna z několika vykrádaček kultovního Cravenova Last House on the Left (1972). Italové jsou ve vykrádání sice mistři, ale co se kvality jejich filmů týče, často za originálem pokulhávají, ne-li mu dělají ostudu. Toto je typický příběh, kdy se trojice gangsterů ukryje s ukradenými penězi ve vile na pláži, která je jinak v okolí opuštěná, ale uvnitř plná děvčat. Gangsteři jsou samozřejmě zvrhlá úchylná hovada, takže divák sleduje řadu nepříjemných až nechutných a drsných scén od ponižování, přes znásilňování až po vraždění atd. Klasický explotation, který ač je technicky velmi dobře zvládnut, nejde tolik do hloubky a divák je v mnoha ohledech docela šetřen. Řada násilností je natočena tak, aby diváka zcela neodrovnala a netraumatizovala. Probíhají spíše záběry na aktéry násilí, než na oběti. Navíc oběti i aktéři hrají svoje prožitky špatně. A na tom zejména padá celý film. Naprosto otřesné výkony všech herců, jak těch špatných, tak obětí. Dále pak jistá "plochost" filmu a jeho "odtažitost" od diváka. Jednoduše tvůrci nešlapou ani z poloviny na plyn jako Craven nebo Zarchi. Ve srovnání s bravurním Deodatovým House on the Edge of Park (1980) film také prohrává na celé čáře. Shrnuto, podtrženo ... klasický explotation násilný kousek, určený spíše divákům, kteří se chtějí s tímto okrajovým filmovým žánrem seznámit a nepřistoupit hned k některým z výše jmenovaným a traumatizujícím dílkům... ()
Dle očekávání nuda. Nudná je úvodní loupež, rychlé a nenápadité závěrečné zúčtování i teror s pár znásilňovačkami mezi tím. Záporáci byli dobré typy, potěšila Florinda Bolkan jako znásilněná jeptiška, ale to je vše. ()
Slnečné Taliansko, mladé a príťažlivé dospievajúce slečny, užívajúce si mladé životy v odľahlom dome na pláži, kde okrem slnenia pri bazéne nacvičujú vlastnú verziu shakespeareovského predstavenia Sna noci svätojánskej pod dohľadom sestry Cristiny, pocítia trpkú príchuť tvrdej okupácie. Neďaleký prepad banky trojicou beštiálnych zlodejov ich predstavenie a pohodu predčasne ukončí, keďže práve ich sídlo pokoja sa má stať útočiskom kriminálnych živlov na nadchádzajúcich niekoľko dní. Prakticky 24 hodinový psychický a fyzický teror počas každého dňa (bitie, znásilňovanie, ponižovanie, vraždy, výsmech, atď...) musia dievčatá pokorne znášať. Stav psychického zrútenia sa blíži k svojej limitnej hodnote. Prišiel čas sa o niečo pokúsiť! ### Zaujímavosťou La settima donna je, že jeden z jej alternatívnych názvov (The Last House on the Beach) nepriamo odkazuje na známu klasiku Wesa Cravena – THE LAST HOUSE ON THE LEFT. Že sa jedná o jeho >vykrádačku< by som sa neodvážil tvrdiť. Známa Cravenova klasika v tomto prípade si myslím poslúžila iba ako štýlová inšpirácia či impulz, ktorý temnú cestu exploitation žánru z časti osvietila a zviditeľnila. Prosperi po nej po vlastných musel prejsť už sám. Navyše okrajovo treba brať do úvahy aj fakt, čia vykrádačka (a to značná) je The Last House on the Left. Ale to už je iná téma, ak si divák film dokáže naplno užiť, bezvýznamná. ### Podľa mňa technicky, herecky a žensky nádherný predstaviteľ exploitu, využívajúci neskutočne kamerové nájazdy, strihy a pohľady do očí plných vášne, strachu a nenávisti, vrátane “slow motion“ záberov, predlžujúcich príležitostne čas vzrušenia pred a počas tyranie. Hudobný doprovod Roberta Pregadiona počas celej minutáže neskutočne sadnúci! Chváliť jednotlivé stránky La settima donna, vrátane jej nemalého množstva nezabudnuteľných scén, by som mohol až do rána/noci. Preto by som to záverom zhrnul tak, že ani jedná malá blbá vec, ktorú by som mohol vytknúť, ma nenapadá. Ak by som sa mal rozhodnúť medzi už spomínaným Cravenovým, a určite ešte v ďalších komentároch tu v budúcnosti spomenutým The Last House on the Left, Cravenovu verziu by som v porovnaní s La settima donna oželel. A to hovorí niekto, kto má pôvodný The Last House on the Left v značnej obľube. Franco Prosperi, L'Incredibile!!! Pár ďalších zákulisných informácii je možné sa dozvedieť z dokumentu Holy Beauty vs. The Evil Beasts (2007). ()
Ať si říká nebo píše kdo chce co chce je mi to jedno. Mě se to líbilo a sedlo mi to. Inspirace je celkem jasná. Lze to brát i jako vykrádačku. A možná právě proto se mi to tak líbilo. Protože jsem zavzpomínal na takový filmový kulty jako(na který se to samozřejmě kvalitou nechytá) The Last House on the Left(1972) od Wese Cravena(4hvězdy) a nepřekonatelnej perfektní The House on the Edge of the Park(1980) od Ruggera Deodata s nezapomenutelným Davidem Hessem(5hvězd), kterej mám po tomto filmu silný nutkání si zopáknout. Za mě je The Last House on the Beach snímkem kterej se veze na stejný vlně. Sice nemá tak charizmatický záporáky jako byl třeba výše zmiňovaný David Hess ale ani tihle tři hajzlové nejsou k zahození. Navíc tady proti nim stojí celkem pěkný děvčata. Snad jen trochu zamrzí, že finální msta je odbitá tak bleskurychle. I tak ale rád trochu nadhodnotím a tu 4hvězdu přihodím. ()
Obrovská vila, dvě holky, a tri lupičů kteří zrovna vykradly banku. Námět jak stvořený pro teror jízdu. Ta se nakonec moc nekonala. Kamera střídá interiérní scény s hercema společně na pohled krajiny. Je v tom takovej mišmaš.Sem tam sáhne nuda. Ale to nejhorší je ten pokus o drama, ten režisérovy totálně nevyšel. Ale i tak to nebylo špatné a na jedno zkouknutí to bylo celkem dobré. ()
Ďalší film inšpirovaný jedným z najkultovejších Rape and Revage exploiťákov Last House on the Left. Takýchto filmov bolo natočených už niekoľko, vždy sa menia len postavy a prostredie. V podobných filmoch trvá pomsta približne 20-30 minút. Tu trvala 2-3 minúty. A to je hlavným problémom filmu. Na stopáž 86 minút tu uvidíme asi len tri poriadne násilné scény. Tieto scény sú však točené dosť zaujímavo. Celé je to také spomalené, hudba je o ničo intenzívnejšia a okolitý zvuk nepočujeme. Je to zahrané celkom dobre, takže mám z toho celkom dobrý zážitok. Výber herečiek bol celkom dobrý, nuž ale nahé sme ich videli asi 10 sekúnd... ()
Inšpirácia Cravenovým poloamatérskym Last House on the Left či Bavovými Rabid Dogs je síce jasná, napriek tomu však Last House on the Beach má čím zaujať. Žánrový fajnšmeker by tu síce iste uvítal väčšiu explicitnosť v násilných scénach, aj tak však ide o kúsok, ktorý si každopádne zaslúži pozornosť. Neprehliadnuteľná je podobnosť s o čosi lepšou talianskou variáciou Last House on the Left - Deodatovým House on the Edge of the Park, v prospech režiséra Franca Prosperiho však hovorí to, že svoj majsterštyk natočil dva roky pred Deodatom. ()
Na počudovanie sa táto italo-trash napodobenina známejších amerických žánrových brakov nesústreďuje až tak okato na zobrazované násilie a pôsobí tak trochu ako ich prístupnejšia verzia. Väčšinou to býva naopak. Predsa ju však neodsudzujem, má to pekné technické parametre, týrané ženstvo je svojim spôsobom sexy a príjemná stopáž spôsobuje, že snímok nenudí a nieje zdĺhavý. Trebalo však viac pritlačiť na pílu. ()
U mě spokojenost, padaly tu názory že mohly "přitlačit na pilu", jasně to mohly, taky bych to uvítala, ale berme zase v potaz o jak starý kousek už se jedná...Na tu dobu si myslím že to byl hodně drsný filmek. Rozumná stopáž takže nenudil, nechyběla akce, napětí a zdravě gradoval ve výbornou odplatu. Mám ráda tento žánr a o to víc jsem radši že jsem "vyštrachala" i tuto fajnovou a málo známou záležitost...75% ()
Vynikajúce exploitation, ktoré toho síce dosť naznačí, ale našťastie toho až tak veľa neukáže. Stačí to na to, aby ste zločincov nenávideli a "vyšponuje" to atmosféru tak, že dievčatám aj mníške v podaní skvelej Florindy Bolkan(tiež jedno z najlepších giallos ever, Fulciho opus Dont torture a duckling) naozaj držíte palce. Jej konflikt svedomia a viery je zobrazený veľmi efektne a premýšľavo. Lokácia je nádherná, hudba perfektná a presne sa hodiaca k deju a atmosfére talianskych late 70s. A nakrútené je to tiež veľmi efektívne. Jedno z mojich najobľúbenejších exploitation? Už som to videl najmenej tretí krát, takže odpoveď je áno. ()
Dalsi taliansky reziser Franco Prosperi sa inspiroval Cravenovym Last house on the Left- uz pocas studenej vojny vznikla ta zasrana talianska amerikanofilia, len z 8 - 10 filmov v Taliansku vznklo ako odpoved na Coppolovho Kmotra, tuna zase mame odpoved na Wesa Cravena a jeho uz spominany film. Prosperi sa tymto nijak nepredviedol, Florinda Bolkan vedie tlupu dievcat, ktore sa mstia za to, ze ich terorizuje trojica gangstrov na akejsi vidieckej vile. Herci priserni, tempo plane, ulisy tiez, dialogy o nicom ..... 30 % ()
Tady se Italové moc nevytáhli, nuda od začátku do konce, alespoň že v závěru udeřila woman power. ()
Reklama