Režie:
Alex NoyerScénář:
Alex NoyerKamera:
Daphne Qin WuHrají:
Lili Simmons, Hana Mae Lee, Jasmin Savoy Brown, Brian Huskey, James Jagger, Dana L. Wilson, Tessa Munro, Corsica Wilson, Alex Noyer, James Wellington (více)Obsahy(1)
Alexis (Jasmin Savoy Brown) nabyla sluch při brutální vraždě své rodiny, když jí bylo deset. Tento traumatizující zážitek v ní probudil syntetické schopnosti a nasměroval ji na cestu sebepoznání prostřednictvím účinků zvuků provázejících brutální násilí. Nastupuje svou profesní kariéru vyučování a experimentování s novými zvuky hudby. Podporuje ji v tom její spolubydlící Marie (Lili Simmons), která si není vědoma temných tajemství skrytých za jedinečnou hudbou Alexis, ani role, kterou nevědomky hraje. Tváří v tvář pravděpodobnosti, že může znovu ztratit sluch, Alexis zintenzivňuje své hledání mistrovského díla prostřednictvím hrůzných zvukových experimentů a devastujících projektů. Nedovolí nikomu a ničemu, aby ji zastavil, ani lásce. (mac000)
(více)Videa (1)
Recenze (24)
Ako správne uviedol Trevor, ten krátkometrážny kúsok mal niečo do seba, to bez debaty. Ale žiadne obohatenie vo filmovom spracovaní neprišlo, teda okrem toho, že bola splnená kvóta na lesby, ale to ja za obohatenie nepovažujem. A už vôbec nie v horore. Trocha krvi, inak nič zvláštne. Odporúčam naozaj pozrieť ten krátkometrák. Má len 7 minút a je vynikajúcou upútavkou - a zatiaľ má len tri hodnotenia, tak nech sa to trocha zlepší. ()
Nápad výborný. Umělci ubližující lidem kvůli inspiraci tu sice už byli, ale vesměs se jednalo o malíře zachycující utrpení. Něco podobného jako tady si nevybavím. Bavily mě i různé pokusy hlavní hrdinky, která se snažila co nejintenzivněji zachytit bolest svých obětí, což vyvrcholilo výborným závěrem. A konečně se mi to líbilo herecky. Jasmin Savoy Brown pro mě byla až dosud neznámým jménem a o to příjemněji překvapila. No a pro Lili Simmons mam slabost od dob Banshee. Co se mi naopak hrubě nelíbilo byl trans, do kterého se mučitelka dostávala, když to týrané začalo fakt bolet. Sice nemám představu, jak to ztvárnit, ale také se nesnažím točit filmy. A ani výsledný hudební efekt mě nijak neoslovil. A obojí mi výsledný dojem docela pokazilo. Pozitiva ale převládají a těší skutečnost, že i v tématicky relativně zatuchlém hororovém žánru se dá přijít s něčím neotřelým. 65% ()
"Sound Of Violence" je skutočne celkom unikátnym hororovým zážitkom. Mrzí ma, že film niektoré elementy nezapracoval rovnako skvele ako niektoré iné, ale na druhú stranu pozitívne stránky tohto filmu stoja za to. V prvom rade je to film, kde som sa po dlhej dobe citil počas sledovania skutočne nepríjemne. Mnohé vraždy sú tu spracované s tak agresívnou eleganciou, že ostanú nezabudnuté. Či už tenor v zvukovej miestnosti alebo moja osobne obľúbená scénka s harfou. Tá je podľa mňa ešte lepšia, nakoľko sa neustále ďalej a ďalej buduje a buduje a pokračuje to do čoraz nepríjemnejších vizuálov. Rovnako ako aj fakt, že všetci sa na to radšej pozerajú a točia na mobily, než by reálne niečo urobili. Úprimne si myslím, že toto začína byť vážny problém súčasnej mobilovej generácie. Úvodná časť je podľa mňa tiež spracovaná veľmi dobre. Keď vidíme udalosti z detstva Alexis, pochopíme, že počuť a najmä vnímať tie farby je pre ňu ako droga. A aj z toho titulu jej ubližovať druhým robí také ohromné potešenie. Je to pre ňu niečo fascinujúce a doslova to vyžaruje hudbu z jej vnútra (môžeme povedať). Kde u mňa film však trochu zlyháva sú vedľajšie postavy. Vzťah medzi Marie a Dukom nie je veľmi zaujímavý. V závere okrem toho ani nie sú nejakým zaujímavým spôsobom využití. Myslím si, že film dosiahol svoj vrcholový moment práve počas scénky s harfou a už sa mu do finále nepodarí prekonať. Napriek tomu, že sa o to časťou na pláži pokúša. No pre mňa to ten nepríjemný efekt, aký mali predchádzajúce skúsenosti neprinieslo. Je to škoda, lebo film mal nábeh na to byť vynikajúci. Ale radšej film, ktorý je dobrý, než ďalší prínos do môjho smetného koša. A "Sound Of Violence" rozhodne je dobrým hororom. Hodnotenie: B ()
Dost možná originální námět, ale kvůli jeho neumětelskému zpracování jde asi o jediné větší pozitivum filmu. A k větší atraktivitě mu (aspoň v mých očích) rozhodně nepomůže ani křečovitá multirasovost, ani trapné náznaky lesbismu. Nezáživný, scénáristicky kostrbatý a nevěrohodně zahraný popkulturní a groteskní popthriller o psychopatce s milou tvářičkou. Absurdně sofistikované zápletky, jako třeba samohybná mučidla, dálkově ovládaná harfa, nebo chirurgicky zaváděné implantáty, pak celý film hází do říše filmové fantasmagorie a la japonský bizár, kteroužto sice divácky navštěvuju rád, ale tenhle její exemplář se mi jeví poněkud nedomrlým. ()
Velký špatný. Příběh byl téměř holý o jedné holčičce, která si zamilovala násilí, u kterého si vytvořila asociace se sluchem/hluchotou. Mimo to, bylo dílo takřka o ničem, přičemž jediný smysl filmu znamenal mučení a vraždy za doprovodu špatné muziky. Na vraždícím maniaku by ještě nebylo nic zvláštního, ostatně se to jimi v hororech jen hemží, ale chtělo by to minimálně lepší provedení s nějakým tím zvratem a špetkou inovace. V tomto případě jsem se tedy dost nudil. Žádné grafické záběry s výjimkou krve nebyly ukázány a kamera, ani příběh nedokáží diváka v žádném ohledu zaujmout. Za lidský reprák jsem chtěl udělit druhou hvězdu, ale je to taková slabota, že nemohu. PS: Scéna s harfistkou nedávala žádný smysl. 30% ()
Galerie (42)
Photo © Gravitas Ventures
![Tóny násilí - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/165/688/165688326_5dc0f3.jpg)
Reklama