Režie:
Konstantin LopušanskijScénář:
Konstantin LopušanskijKamera:
Nikolaj PokopcevHudba:
Alfred SchnittkeObsahy(1)
Ve světě zavaleném odpadky a sužovaném nestálými klimatickými podmínkami jakožto degenerující genetickou mutací, se hlavní hrdina vydává na výlet s cílem návštěvy zatopeného města zvaného Muzeum, v němž lze najít pohřbené ostatky starého světa. Na konečné stanici Odpadkového vlaku čeká na vhodnou příležitost, až moře jako každý rok na sedm dní ustoupí a on bude moci podniknout tuto nebezpečnou a svízelnou cestu. Jeho pobyt však neujde pozornosti místních sektářů, jež v něm a v jeho pouti spatří příchod tak dlouho očekávaného Mesiáše. (dvd-L)
(více)Recenze (16)
Návštěvník muzea je těžký film, fyzicky těžký. Jako by tento myslitelný svět byl složen pouze ze dvou prvků: vody a ohně, které další dva, zemi a vzduch, strhují do svého područí. Podobně dvouprvková je i společnost, kterou poutník prochází; jakéso zbytky civilizace a lidé, kteří se modlí «Господи, выведи нас отсюда!» Příběh pozvolna utichá, mizí, a nastává rituál (rituály jsou bezpříběhové), který má spíš gnostickou než křesťanskou podstatu (myslím, že "gnostické" filmy mají zlatý věk ještě před sebou). Také o myslitelných světech byla už natočena pěkná řádka filmů. Vědci či studenti by je měli analyzovat, rozložit do vrstev, příhodné sloučit a rekonstruovat tím příběh, který na nás v budoucnu čeká. Myslím, že už ho v sobě mají, o podrobnostech se nebudeme dohadovat. Podobně by se dal namodelovat i "filmový" člověk, který je schopen nějakou tu apokalypsu přežít. ()
První polovina filmu velmi příjemně připomene Tarkovského Stalkera, mísí pomalou post-apokalyptickou depresi s ekologickým přesahem a religiózním hledáním Boha, který odsoudil své ovečky do toxického pekla. Pak se ale film už čím dál víc hroutí do sebe, podněcování myšlenek topí v šílenství světa a u toho už svou pomalostí ubíjí... až se propadne do psychedelicky abstraktní teatrálnosti a mnoho-vše-nic-značnosti, ve které jsem se už zcela ztratil. 7/10 ()
Další film z pera Konstantina Lopushanského, který pracuje s tematikou poastapokalyptického prostředí. Vizuálně film může připomínat film Stalker. Stejně tak hlavní děj. linka. Hlavní postava se vydá na “výlet” mimo město. Čím více je však odloučen od svého běžného života, tím více si uvědomuje prázdnotu světa a celého svého počínání. ()
Strašné psycho. Postapokalyptický svět, který zavalen odpadky a lidstvo se rozdělilo na mutanty (přezdívané jako debily) a "ty normální", přičemž ti normální se sice nijak vzhledově a chováním nezměnili, ale v mnohém jsou hloupější než mutanti, jelikož si neuvědomují, že jsou zatraceni a jsou ke všemu lhostejní, zatímco ale mutanti si zatracení uvědomují a neustále prosí Boha o spasení a vykoupení z hříchů. V tom se liší, právě ta víra v nějakou spásu z nich dělá víc lidi, než z těch normálních. Vše je zbarveno převážně do černých a červených barev, za okny penzionu permanentně hoří ohně, co chvíli zde někdo hlasitě křičí a celý tenhle postapokalyptický svět je už vlastně spíš Peklem. A do toho všeho přijíždí Turista, který chce najít Muzeum - ruiny staré civilizace... Už tak je to poměrně náročné a nesouhlasím s tím, že by to v druhé polovině rezignovalo na děj - právě naopak, děj se tady pořád vyvíjí dál. Teoreticky to není postapokalyptický svět, nýbrž předapokalyptický, leč to tak vůbec nevypadá. Celé to má strašně silnou atmosféru, která mě vtáhla a až na pár zbytečně utahaných míst nepustila, je to i dost slušně natočené a ten psycho vizuál tomu taky dost dává, jenže myšlenkově s tím filmem moc nesouzním. Ono to je i po tomhle směru dost náročné, všechno to pobrat a asi i mě něco uteklo, protože jsem si párkrát vzpomněl na Dny zatmění (což je jeden z hodně, hodně mála filmů, kde nejspíš moc dobře vím, že to něco chtělo říct, ale mě to úplně uniklo), nicméně všechno to směruje jen k jednomu. A tady přichází ten problém. Lopušanskij k Bibli a náboženství celkově přistupuje nejspíš dost radikálně a v Posetitěli muzeja se to dost projevilo. Podle jeho výkladu je lidstvo zatraceno, navždy trpět a Bůh (jestli je) mlčí a na lidstvo kašle, jelikož je plné hříchů a kvůli tomu si spásu nezaslouží. V Bibli se ale přece píše i o odpuštění a kdyby Bůh byl skutečně takový, jako je tady, tak je to spíš Ďábel než Bůh. A pokud by si náhodou někdo myslel, že to vidím až moc "růžově", nezapomňme, že tu je i očistec, ve kterém bychom většina z nás stejně skončila - pokud náš svět není očistec, ale to by bylo na jinou debatu. Nicméně ten konec je pro mě krapet nejednoznačný - SPOILER buď na sebe Turista vzal všechny dosavadní hříchy lidstva, tím ho vykoupil a on jako poslední na Zemi bude trpět, dokud nezemře (a co bude pak a jestli skutečně byl druhým příchodem Ježíše nevíme), nebo ho Bůh nevyslyšel, celé lidstvo do jednoho vymřelo (proto ti (asi) racci) a on jako poslední zešílí a zemře taky. KONEC SPOILERU Takže, byla tam naděje, nebo z toho nakonec vypadl naprostý nihilismus? Podle toho bych asi své hodnocení přehodnotil, ale bohužel se obávám, že se to spíš přiklonilo k tomu nihilismu. A v tom případě s tím obsahově nesouhlasím, protože ždibec naděje, ždibec něčeho pozitivního bude vždycky, ať si tvrdí kdo chce co chce. Proto mi naprostý nihilismus přijde jako poměrně naivní přístup k životu. Zatím zůstanu u průměrného hodnocení a počkám, až se mi to rozleží v hlavě. Hutné to bylo dost. Btw, přirovnání ke Stalkerovi mi přijde poněkud mimo, snad jen motivem putováním za nalezením něčeho lepšího, než teď je, ale jinak oba ty filmy mají jinou atmosféru, úplně jinak přistupují k životu a Stalker zůstane silně filozofickým po celou dobu, zatímco Posetitěl muzeja upadne časem do šíleného experimentu, který sice filozofuje stále, ale vlastně pořád o tom samém dokola. EDIT: Po čase ty slabé čtyři prostě dát musím. Mám k tomu výhrady, je jich hodně a jsou velké, ale zase na druhou stranu musím přiznat, že málokterý film ve mě zanechal tak silný a nezapomenutelný zážitek, ze kterého si hromadu scén pamatuji i doposud a dokonce tak výrazných, že na ně asi nikdy nezapomenu a že bych o ně byl schopný psát skutečně rozsáhlé rozbory. Ten film je prostě unikátní. Slabé 4* () (méně) (více)
FILMOVÝ SCI-FI MARATON 2023 – země č. 50: SOVĚTSKÝ SVAZ: Tak a dokonáno pro tenhle okamžik jest. Jako poslední snímek do sci-fi maratonu jsem si nechal film ze SSSR mj. proto, že v této zemi vznikla za minulého režimu nejedna skvělá umělecká sci-fi se silnou atmosférou a to díky tvůrcům jako Tarkovskij (Solaris, Stalker), Yermash (Lunnaja raduga, Koněc večnosti)... a nebo Lopušanskij. Viděl jsem od něj před pár lety Dopisy mrtvého a dodnes je nehodnotil, protože jsem si tenkrát s hodnocením nevěděl rady. Dnes jsem se podíval na tohoto Návštěvníka muzea... a opět si s Lopušanským nevím rady. Nejdřív mě úplně pohltí a znepokojivým způsobem nadchne s přijíždějící postavou do temného prostředí, pozvolna gradujícím děním s procházkou pomyselným muzeem ekologické zkázy světa. Působilo to na mě silně i přes místy abstraktnější ráz, fungovalo na mě jisté mysteriózno, a necelá první polovina se mi skutečně hodně líbila. Pak jsem už měl ale čím dál pocit, že se děj buď nevyvíjí, zůstává viset nebo se vyvíjí do podivných výjevů, které se stávaly pro mě těžko uchopitelné a na rozdíl od často zmiňovaného Stalkera, byť mě kdysi podobně vyčerpal, jsem se necítil tak myšlenkově obohacen a i ta atmosféra začala stagnovat. A ze závěru, přesto jak vizuálně pěkné záběry nevzhledného prostředí a jedné intimní zkázy duše nabízí, jsem měl dojem silně samoúčelné přehnané deprese, do níž jakoby tvůrce záměrně hodil diváka po delší sérii scén od ničeho k ničemu. Tady se přiznám, že režisérovi úplně nerozumím nebo mi hlubší odkaz takto zoufalého propadávání se do vlastní i globální temnoty zcela bez východiska nedochází. Na druhé straně po dvou hodinách od zhlédnutí musím uznat, že co jsem viděl, mě alespoň ve vybraných částech dokázalo silně zaujmout a slabou 3. hvězdičku udržet. Očekávání jsem měl ale vyšší. [55%] ()
Galerie (8)
Photo © Lenfilm Studio
![Posetitěl muzeja - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/453/453253_44a8fd.jpg)
Reklama