Režie:
Teemu NikkiScénář:
Teemu NikkiKamera:
Sari AaltonenHrají:
Petri Poikolainen, Marjaana Maijala, Hannamaija Nikander, Samuli Jaskio, Rami Rusinen, Matti OnnismaaVOD (2)
Obsahy(1)
Jaakko (Petri Poikolainen) je slepý a postižený, upoutaný na invalidní vozík. Miluje Sirpu. Žijí daleko od sebe, nikdy se osobně nesetkali, ale každý den se spojují po telefonu. Když Sirpu zdrtí šokující zpráva, Jaakko se rozhodne, že za ní, nehledě na svůj stav, okamžitě pojede. Musí se však spolehnout na pomoc pěti cizích lidí na pěti místech: z domova do taxíku, z taxíku na nádraží, z nádraží do vlaku, z vlaku do taxíku a nakonec z taxíku až k ní... (mac000)
(více)Recenze (22)
Zatim asi nejlepší a nejzásadnější film o handicapovaným člověku co jsem měl tu čest vidět (nepočítam Sloního muže a Moje levá noha).. co k tomu napsat? jak psal muj kamarád pornogrind, neni to film pro mainstreamovyho diváka, ale jsem rád, že i takovej film dorazil na VOD ()
Slepý muž emoce v divákovi vyvolá spolehlivě, protože námět, v němž se těžce postiženému člověku dějou zlé věci, asi bez emočního dopadu ani zpracovat nelze. V tomhle ohledu je ten film tedy takový vychtěný slzopud, čímž mi není úplně sympatický. Za první, zábavnou a nad očekávání nahláškovanou polovinu, tomu ale čtvrtou hvězdu dám. (56th KVIFF) ()
„Jakej film jsi viděl naposled?“ - „Nakonec jsem se díval na filmy Johna Carpentera. Když už jsem nebyl schopnej rozlišit Kurta Russella od huskyho, přestal jsem.“ O zdravotních handicapech s nadhledem? Líbilo se mi už to technické zpracování, kdy je publiku navozena snížená viditelnost (rozostřenost), aby se mu podařilo alespoň malinko přiblížit Jaakkovi. Ten je na vozíku, slepý a orientuje se jen pomocí zvuků, čichu a hmatu. Tempo filmu je mu také přizpůsobeno, což však nevadí. Když přijde na onen nápad, divák mu to sice přeje, ale zároveň si uvědomuje, že bude zcela odkázaný na ostatní. A pak přijde dějový zvrat, který změní náladu celého snímku…což asi ne každému sedne. Pro mě se však film stal ještě zajímavějším a Jaakkovi jsem fandil naplno. Zároveň se nedostavilo žádné citové vydírání, a to ani při emocionálním konci. Slabší bylo jen trochu rozporuplné chování „těch 2 z Farga“, jinak spokojenost a silné 4*. „Myslíš, že se zvládnem potkat, než 1 z nás umře?“ - „My ale ještě neumíráme.“ - „Dneska ne, ale kdo ví, co bude zítra…“ ()
První polovina super, až nečekaně vtipná, přitom dojemna a ukazujíci obtíže takového života. Pak venku ovšem přijde nečekaný zvrat, který to pro mě svou nelogičnosti a lacinosti úplně zabil. 7/10 ()
Jakoby dva filmy v polovině ne zrovna podařeně slepené dohromady. ()
Na tenhle film mi dal tip uživatel HorrFi pro něhož to byl dlouho očekávanej film. Ze zdejšího obsahu jsem usoudil, že nejspíš půjde o romantický drama ve stylu Me Before You(2016). Což není zrovna typ filmů který bych vyhledával. Po zkouknutí traileru(což dělám málokdy) ale bylo vidět, že film má jasně blíž k dramatu než romanťárně a tak jsem tomu dal šanci. Prvních půlhodina je spíš o telefonních rozhovorech mezi Jaakkem a Sirpou. Nejde ale o žádný romantický a nudný tlachání. Ba naopak je tu cítit odlehčenost a komediální nádech v podobě vtipnejch rozhovorů(častokrát o filmech) ve kterých padnou jména jako James Cameron, John Carpenter, Stephen King, sestra Reatchedová či Ripleyová. Padnou tu zmínky i o filmových klasikách jako Vetřelec, Terminátor, Cujo, Halloween, Útěk z NY, Šílený Max, Fargo či Přátelé. Což určitě potěšilo. Zhruba po 30minutě začíná Jaakkova cesta za svou močálovou příšerou(kdo uvidí pochopí). Jenže chudák Jaakko si naivně myslel, že půjde o bezproblémovou cestu ve které bude spolíhat na dobrotu, ochotu a pomoc od neznámých lidí což se mu nevyplatí a dostane se do problémů ve kterých mu půjde doslova o život. Cesta za svojí močálovou příšerou už rázem nevypadá tak "duhově" jako na začátku a pomalu to začíná vypadat, že se ti dva spolu ani nakonec nesetkají. Jestli k tom dojde nebo ne prozrazovat nebudu. Každopádně jde o hodně silný emotivní drama, který se během první půlhodinky otře i o komediální žánr. Kamera častokrát nabízí dlouhý detailní záběry Jaakkova obličeje. Vše v pozadí je rozmazáno. Tím pádem divák vlastně nevidí ani obličeje ostatních postav jen jejich rozostřený rysy. Což mi přišlo jako docela dobrej nápad. Když to nevidí Jaakko proč by to měl vidět divák. Celkově je snímek natočen zvláštním stylem a má svoje tempo což mnohým divákům nemusí sednout. Každopádně to není film pro mainstreamový obecenstvo. PS: Od Teemu Nikkiho můžu ještě doporučit film Armomurhaaja(2017) ovšem i zde platí, že je to film pro okrajový diváky. ()
Forma značně převyšuje obsah, i když i ten rozhodně není k zahození. Měla bych připomínky k únosu hlavního hrdiny. Rozhodně nerozporuji, že by mohl existovat někdo, kdo je schopen ublížit nemohoucímu. Ale ukončení této akce postrádá odvahu předešlého děje. Leč berme to pouze jako pihu na kráse precizně zpracovaného černým humorem prosáklého snímku. ()
Formálně jde o povedenou snahu zprostředkovat svět nevidomých divákům v kině. Bohužel se scénář v závěru snaží z toho zbytečně udělat thriller, což celkový dojem trochu kazí. ()
Klasická severská deprese, která je ve výsledku citlivou komedií. Nápad fajn, herecky ok, ale i přes krátkou stopáž se to neskutečně vleče. ()
Připomínka toho, jak nicotní a malicherní jsme, zvlášť vhodné pro všechny negativisty, sráče dnešní doby, se může vidět zas a znova. Velmi silný zážitek 56th KIFF v sále Lázně III. ()
Uběhlo už několik týdnů od projekce na KVIFF, ale stačí si jenom mírně vzpomenout na některé scény a už se mi zase hrnou slzy do očí. Zvrat po výstupu z vlaku ve mně vyvolal takovou směs šoku, vzteku a znechucení z lidské podlosti, jako dlouho nic. Jeden z nejsilnějších filmových zážitků v životě a nejemotivnější film s handicapovaným hlavním hrdinou, jaký jsem kdy viděla. ()
Už samotný názov pôsobí veľmi zaujímavo. A napokon sa z toho vykľula slušná tragikomédia, ktorá pôsobila najmä vďaka dôvtipu Jaakka svižným vtipným štýlom, hoci celkovo to bolo v podstate veľmi smutné. Každopádne, Jaakkove odhodlanie navštíviť jeho spriaznenú dušu bolo priam obdivuhodné. Nebezpečná odysea sa vyvinie do pomerne blbých okolností, ktoré ho takmer stoja život. Napriek tomu, že dej je v podstate úplne jednoduchý, film má vynikajúci emočno-morálny rozmer, ktorý to celé posúva o úroveň vyššie. Solídne 4* ()
KVIFF 2022 | Polovina diváků odcházejících se slzami v očích je asi dostatečná recenze. TOP letošního roku. ()
Normálne tento typ filmov nevyhladávam, bola to len náhoda že som ho začala pozerať a musela dopozerať. Neskutočne realistické, presne som sa vedela vžiť do kože Jaakka, do jeho pocitov a do jeho života. Jeho viera v dobrých ľudí a odhodlanie stretnúť svoju lásku, pritom sa spoliehať len na vlastné sily bolo obdivuhodné. Dramatickú druhú polovicu filmu a jeho záver, podčiarkla kamera a celkové spracovanie. Bez sĺz sa to pozerať nedalo. Ohodnotila by som 3,5*,ale vzhľadom na tému a spracovanie 4*. ()
Potešilo ma, že aj fíni majú vagabundov a nie je to tak dokonalá spoločnosť. Na druhej strane, mohol to čávovec očakávať, aj keď mal skvelý plán a veľmi veril, že sa to podarí. Už len tí susedia mu mohli dať dostatok informácií o ľuďoch žijúcich mimo jeho bytu. Je to vlastne snímok o jednom človeku s extremne blízkou kamerou. Keby to malo dve hodiny, skočil by som z okna. Tak je to krátke a miestami aj vtipné. 3 z 5 ()
Silné, drsné, surové a zároveň velmi podmanivé. Film vlastně o jediném herci. ()
Nečekaný zvrat příběhu mě nerozbrečel jen kvůli vzteku, kterej jsem dostal. Rozhodně jeden z top #kviff2022 ()
Tak sugestivně podaný film o postiženém muži jsem snad ještě neviděl. I přesto, že se jedná o jednoduchou zápletku, donutí vás si prožít hrůzné i šťastné chvíle spolu s úžasným Petrim Poikolainenem, který bohužel skutečně trpí roztroušenou sklerózou. Když k tomu připočtu jeho nerdskou lásku k filmům především k hororovým a postapo scifátkům, je to můj muž. 80% + kamera Sari Aaltonen ()
Příběh o mladém muži trpícím roztroušenou sklerózou v posledním stadiu. Muž je slepý, trpí nesnesitelnými bolestmi, přesto jeho touha po lásce a blízkosti jej přiměje k neuváženému činu - k cestování za svou neznámou, jíž zná jen z dlouhých každodenních hovorů po telefonu. Vydá se na cestu bez doprovodu, spoléhá se jen na pomoc kolemjdoucích. A ti jsou dobří, ale i zlí….. Snímek je natočen s velkým důrazem na tvář herce, která téměř neopustí záběr. Vše ostatní máme v mlze. Přenáší se na diváka úzkost, špatná orientace, vnímáme chvilky štěstí stejně jako bolest. Představitel hlavní role je navíc skutečně slepec s roztroušenou sklerózou. Velmi intimní a zároveň bolestivé nahlédnutí do života nemocného a bezmocného člověka. ()
"Přijedu za tebou." S Jaakkoem se život opravdu nemazlí a díky roztroušené skleróze je těžce postižený. Přesto se odváží vydat se na nebezpečnou cestu za svou milovanou osobou. Záhy se přesvědčí, že mezi lidmi existují i hyeny, které se neštítí ničeho. Celý film jsem přemýšlel jaké to musí být peklo být odkázaný jen na vlastní sluch a telefon. Místy velký tlak a nucený pocit lítosti na diváka díky těžkostem a osamělosti hlavního hrdiny. Celkové zpracování je takové amatérské. Jo a Titanic mám rád. 6/10 ()
Reklama