Režie:
Bogdan George ApetriScénář:
Bogdan George ApetriKamera:
Oleg MutuHrají:
Ioana Bugarin, Emanuel Pârvu, Ovidiu Crisan, Valeriu Andriuta, Valentin Popescu, Catalina Moga, Vasile Muraru, Mircea Postelnicu, Bogdan Farcaș, Ion Grosu (více)Obsahy(1)
Film Zázrak je rozdělen do dvou částí. V první sledujeme mladou jeptišku Kristýnu, která odjíždí do města ze vzdáleného kláštera, aby vyřídila naléhavou věc. Její tajemná pouť ji vede přes celé město, ale podle všeho není schopna řešit svůj problém a najít muže, kterého hledá, ani vhodnou pomoc. Po vyčerpání všech možností se večer vrací zpět do kláštera a cestou potká svůj nečekaný osud. Druhá část filmu je o policejním detektivovi, který se snaží pochopit to, co se jí přihodilo. Marius jde krok za krokem po stopách Kristýniny cesty, pátrá na všech místech, která navštívila. V zrcadlovém sledu událostí odhalí jeho vyšetřování skutečnosti, které vedou nejenom k pravdě, skrývající se za tajemnými činy Kristýny, ale posléze i ke skutečnému zázraku. (Cinemart)
(více)Videa (2)
Recenze (15)
Po formální stránce, jíž vévodí zejména ambiciózní kamera se svými dlouhými záběry, které nám zprostředkovávají temné události téměř výhradně za krásného letního počasí během bílého dne, se jedná o velice uspokojivý snímek. Ať už mluvíme o panoramatické třistašedesátistupňové otočce během zločinu (při němž se tedy dostaví zákeřná letní bouřka), dlouhých jízdách a konverzacích v autech, či snad o climaxu filmu, jenž je narušen a s divákovou zmanipulovanou nelibostí zrekonstruován obdivuhodně bez jediného střihu. Přesto není možné se ubránit pocitu, že scénář lehce pokulhává, nejen kvůli nezadostiučinění na konci filmu, ale je to problém hlavně celé druhé půlky filmu, která je vyprávěná z perspektivy kriminalisty, o němž se divák jistě záměrně, ale přesto neférově, nedozvídá, jak je možné, že si to týpek čtyřicet let plus s ženou a dětmi a nejspíš s dosavadně čistým morálním kreditem rozdal s devatenáctiletou řeholnicí? Zarputilý mstitel jdoucí si za svým, se tak snadno ocitá na tenkém ledě, kdy sám může být v našich očích manipulativním sofistikovaným agresorem, do něhož je schopná se oběť zamilovat, v porovnání s nízkým lotrem, jenž svého dosáhl jen pouhým ubohým násilím. Postavy jsou často velice mělké a nepůsobí jakkoliv "uvěřitelně", natož co se týče jejich nenutného jednání. Lepší tři hvězdy. ()
Na samotný "zázrak" si treba počkať až do konca, veď ako v Bukurešti hovoria, na dobré sa dlho čaká, taký Ceaușescu vládol 22 rokov a aj tak potom nič dobré neprišlo. Aj ten film je na tom podobne. Je taký tajomný a človek sa teší, aké prekvapenie prinesie. No to prekvapenie je také chutné ako zvlhnutý čips. Nie, že by sa to nedalo, ale čakali by ste viac. ()
Snímek Zázrak je již třetím celovečerním snímkem rumunského režiséra a scenáristy Bogdana George Apetriho. Dočkal se mimo jiné nominace v kategorii pro nejlepší film na Filmovém festivalu v Benátkách. Není poté vůbec problém označit Zázrak za kriminálku, těžko by se ovšem dal samotný film označit za detektivku. Především proto, že i když se film neobejde bez pátrání, divák se prakticky stává svědkem ústředního zločinu a jen sleduje vliv onoho zločinu na navazující dění. To ovšem Zázrak neokrádá o jeho působivost. Od počátku Zázrak působí jako taková výpověď o sociální situaci v Rumunsku, výpověď se mimo jiné skládá z projevů odlišných postav. Jde o drama, které pevně stojí na dlouhých a vtahujících dialogových konfrontacích. Následně sice platí, že je ústřední zločin divákem spatřen jakoby z první ruky, vývoj události přesto zůstává napínavý a v jistých ohledech až pocitově nepříjemně šokující. Nutno dodat, že je Zázrak druhým dílem trilogie, předchůdcem je druhý Apetriho film Neznámý, ještě tento rok by měla trilogie vrcholit snímkem Dlouhý spánek. Objeví se tak některé postavy z prvního filmu trilogie, k vyloženému pochopení ovšem není nutné první film vidět. Zajímavější je ovšem sledovat samotný Zázrak, odhadovat, co za zázrak titul filmu znamená a v průběhu samotný film mění pravidla hry a dokáže diváka schopně mást. A následně dojde k nepříjemně autentické scéně znásilnění, která definitivně film přesune do druhé poloviny. K ústředním postavám se přitom nikdy nedá vytvořit vyloženě pevný vztah, naopak je spíše velmi snadné většinu postav snadno nenávidět. A to i ochránce zákona, kdy i tato linka se vydává tak trochu nečekaným směrem a na charaktery se i díky tomu hledí o poznání komplikovaněji. Dochází k očividnému boji s morálními hodnotami a vnitřními démony, Apetri přitom zvládá budovat atmosféru a napjatě v divácích vyvolat zájem o to, kam přesně se vyprávění ještě posune. Samotné vyvrcholení příběhu poté v divákovi může vyvolat jistou formu pochybností, tím se ovšem samotný Zázrak stává ještě zajímavější. A i díky solidnímu vizuálu kameramana Olega Mutu jde o povedený filmový zážitek. Zázrak je přesně ten typ filmu, který není pro slabší povahy, dodává ovšem zajímavý vhled na rumunskou společnost a servíruje solidně vybudovanou rumunskou kriminálku, která diváka víceméně celou svou délku dokáže zanechat na pochybách a úvahách. Právě uvažování nad myšlenkovými pochody postav a postupem vyprávění ovšem ze Zázraku dělá zajímavou podívanou.... ()
Zázraků je zde víc. První z nich byl, že jsem prvních rumunsky utahaných 40 minut přečkal, neusnul, ani to nevzdal. Spousta scén je zbytečně natahovaných, nebo dokonce zcela nadbytečných. Další motiv zázraku je ten, který by potřebovala tahle země, lidé, případně celé lidstvo, aby bylo lepší - tedy dost násilně vložený význam navíc. Někdy v polovině, kdy přijde razantně zásadní zvrat, nebo lépe řečeno změna úhlu pohledu, se vlastně tak nějak po španělsku změní i žanr, a začalo mě to "bavit". Ale teprve ten opravdový Zázrak, který se odehraje na konci, vyrazí divákům dech, a nechá v nich příjemný chuťový ocas k popřemýšlení. Jen mám pocit, že se to dalo všechno podat lépe, a v polovičním čase. ()
Dobře si se mnou scénárista pohrál.Nejdřív jsem do toho šla jakože jeptiška asi měla vidění atd...Pak že půjde o nějakou nemoc atd....Tak taky ne Nakonec bylo vše jinak.A pokud mě film udržel v tak pozdních hodinách ,kdy jsem si ho pustila ,"při plném vědomí " tak něco bylo fakt dobře.K rumunské tvorbě přistupuji dosti nejistě. A tady se obešli od klasika tmavých filtrů na kameře.Všichni herci hráli abnormálně přirozeně.Škoda že neumím rumunštinu a byly titulky.Což je asi dobře, protože českému dabingu mnohdy nerozumí ani mladý,dobře slyšící člověk. ()
Reklama