Režie:
Tonino ValeriiKamera:
Manuel RojasHudba:
Ennio MorriconeHrají:
George Hilton, Marilù Tolo, William Berger, Salvo Randone, Patty Shepard, Lara Wendel, Piero Lulli, Helga Liné, Enzo Fiermonte, Dante Maggio, Sofia Dionisio (více)Obsahy(2)
Po záhadnej vražde poisťovacieho agenta bágrom je k prípadu povolaný inšpektor Peretti (George Hilton). Čoskoro objavia aj šoféra, ktorý podľa všetkého spáchal samovraždu, no Peretti to tak jasne nevidí. Obetí postupne pribúda, na povrch vyplávajú nevyriešené prípady vydierania, podvodu a únosu malého dievčatka. Perettiho jediným návodom sa zdá byť detská kresba. (1985lula)
(více)Recenze (18)
Inšpektor Peretti je povolaný k viacerým prípadom nevysvetliteľných vrážd. Avšak postupne obetí pribúda viac a viac a Peretti má pocit, akoby ho niekto alebo niečo prenasledovalo. Celkový dojem: Celkom dobrý giallo horor so slušnou dávkou sedemdesiatkovej atmosféry a zopár vrážd (tie sú bohužial mimo záber, teda minimálne bez gore). Herci predviedli celkom slušné výkony a to predovšetkým George Hilton, vedľajšie role sú síce menej výrazné, avšak pozerať sa na nich dá. U mňa si film zaslúžil počet 2 hviezd, tretiu si to rozhodne nezaslúži ale myslím, že z toho tvorcovia mohli vyťažiť aj viac. Moje hodnotenie: 45% ()
Tak nějak nevím, tento film měl velmi slibný rozjezd, vražda pojišťovacího vyšetřovatele, dekapitace mechanickým rydlem. Jak přibýval čas, přibývalo i mrtvých, sebevražda muže, uškrcení ženy, vražda v bytě mladé učitelky (docela naivní scéna, už maminka mě učila, že nemám pouštět do bytu cizí lidi a co pak pro křehkou ženu ten naprosto netypický nástroj jen tak ležérně položený na stole?), navíc všechny ty záchytné body vedou k nevyřešenému případu únosu a vraždě malé ale chytré dívky. Místy trochu nuda přesně do té doby, než přišla ona neslavná, avšak okázale násilná grafická scéna (vražda cirkulárkou), mezitím nějaký ty kecy (skandální a zcela nesmyslné odhalení mladé dívky asi 11-12 let?), a mírně depresivní a melancholické spiknutí s velmi zamotaným a matoucím zvratem. Uff.. Příběh je, zdá se dobrý, film má dobrou myšlenku, identita zabijáka zůstane divákovi vlastně až téměř do konce skryta. Prostředky, jakými ho inspektor však ve finále odhalí, jak napsal kolega pepua, jsou něco ve stylu à la "Hercule Poirot", Christininy "Vraždy v Orient expresu" nebo filmů s Columbem, vás donutí tak akorát se usmát, konec je tedy značně nezvyklý a příliš krotký ve srovnání s jinými filmy ze stejné doby. Co bych ale určitě vyzdvihl, jsou vizuální a stylistické výšky, role veterána Hiltona (tady s knírkem, který mu ale moc neslušel) chvílemi naprosto bezradného inspektora a památné hudební skóre mistrů Morriconeho a Nicolaie (ženský chorál-dětská ukolébavka?), které výborně sedí k atmosféře filmu a které mi trochu připomínalo ústřední melodii z jiného gialla filmu viděného před nedávnem "Who Saw Her Die"? od režiséra Lada, ale svým obsahem (týrání a vraždy dětí) byl film podobný i Fulciho majstrštyku "Non si sevizia un paperino" ze stejné doby! Málo známé spíše decentní giallo od málo známého režiséra (jehož zaměřením byly především westerny "Mé jméno je nikdo"), svým způsobem ale stylové... ()
Další zapomenutý flák, jenž my, zdejší uživatelé, objevujeme především díky zapáleným titulkářům, za což patří velký díky. Jak jsme všichni jistě poznali, Mio caro assassino je klasickým giallem: obsahuje všechny potřebné atributy pro splnění divákových potřeb. Tím mám samozřejmě na mysli tajemného zabijáka, vraždy, výborného detektiva a povinnou nahotu. Příběh se tentokrát točí okolo únosu malé dívčiny, a i když druhá půlka citelně zbrzdí svižné tempo té první, pořád je to slušná zábava. Vzestupné vygradování bohužel také chybí, místo ní se dočkáme typicky columbovského závěru. ()
Slušně natočené giallo, ale překombinované tak, že už mi ke konci bylo jedno, kdo vraždí a proč. Škoda. ()
Průměr. Úvodní vražda zeleným bagrem navnadila, detektiv sympaťák, pak ale trvalo než se nastartovala správně zlověstná atmosféra, v tý familii unesený holky jsem se ztrácel a finální odhalení mě ze židle zrovna nenadzvedlo. Dětské kresbičky a hudební motivy jsou v ceně, ale u Argenta jsme viděli a slyšeli lepší, taky vizuálně nic extra. Když si šel vrah pro tu babku bylo to docela napínavý. ()
Kdo unesl a zavraždil malou Stafani a následně i jejího tatínka? Inspektor Luca Peretti znovu otevírá starý nevyřešený případ v momentě, kdy je soukromému detektivovi a současně pojišťovacímu agentovi utržena lžící bagru hlava. A protože více osob by mohlo nakonec vraha identifikovat, vražd přibývá. Napínavý příběh zežloutne. Černé oblečení, kožené rukavice a malá kotoučová pila se roztočí, až krev stříká. Jistě, mordy mohly být drsnější, ale zase jich je více. Možná až trochu ubíjející je fakt, že vrah je před policií stále krok napřed, což se v závěru vysvětlí. Kamera se dívá očima vraha, občas ale očima i jiných postav. Snímek se tak stává místy natolik tajemný, až se v něm jeden ztrácí. Naštěstí nit je záhy navázána. Nejnapínavější jsou chvíle, kdy vrah pronásleduje ženy. Příjemné giallo na velmi krásné 4*. Ovšem tenhle snímek si zaslouží červená čísla, tak jednu přihazuji navíc. ()
Originalni vrazdy a psychoticky vrah.. ()
The Bird with the Crystal Plumage Daria Argenta svojim spôsobom stvorilo žáner, lebo po jeho veľkom úspechu sa roztrhlo vrece s giallo. Rok 1972 bol jednoznačne vrcholom popularity, kedy vyšli desiatky talianskych thrillerov s vrahmi s koženými rukavicami a s detským motívom. Mio Caro Assassino nie je ničím odlišný, na môj vkus je až príliš detektívny (finále je ako z Agathy Christie, kedy detektív vysvetľuje skupine podozrivých, medzi ktorými je vrah, čo sa stalo), bez podmanivého vizuálu či dráždivej erotiky. Ostáva tak len mysteriózna hudba na štýl Rosemary's Baby. ()
Spousta detailů nedává smysl, včetně samotné zápletky, scéna vraždy učitelky je na jednu stranu napínavá, na druhou totálně nesmyslná, ale asi je to nejblíž k Argentovi, jak se jaké giallo dostalo. Závěr ala Hercule Poirot je docela dobrá odchylka od klasického schématu. George Hilton je i s knírkem v roli vyšetřovatele fajn, zklame ale Ennio Morricone, jeho soundtrack je tu naprosto nevýrazný. ()
Natočit pořádné giallo jo to je kumšt. My Dear Killer je kousek co se patří. Zápletka postupně pohltí a identita vraha ve mně skutečně vyvolávala do posledního okamžiku rozpaky. Napětí se stupňuje, až vše vyústí do skvělého závěru. Tonino Valerii zvládl své řemeslo na jedničku. George Hilton podává svůj zřejmě nejpřesvědčivější výkon a z Morriconeho hudby zamrazí. Nemám co bych dodal. ()
Giallo je svojský žáner, ktorý má svoje pravidlá a tie sa s malými výnimkami vôbec nemenia. Tak ako v tomto prípade. Ide o vzorový, takmer kryštalicky čistý príklad, ako má giallo vyzerať a ako má na diváka pôsobiť. Snáď mám len výhrady k vraždám, ktoré niesu až tak to pravé orechové a s jednou výnimkou ani graficky zobrazené. ()
Perfektné, klasické giallo so štýlovými vraždami a parádne a postupne sa rozvíjajúcim príbehom. Skvelé je i rozuzlenie, štýlové spracovanie a Morriconeho hudba. Paráda, myslím, že každý, kto má giallo rád, odcení tento klasický kúsok. ()
Hrozně ukecané giallo s výborným začátkem a s jednou další vynikající scénou. Většinu snímku jsem se ale hodně nudil a finální rozuzlení mě moc nenadchlo. ()
George Hilton, jedna z hereckých top celebrit žánru gialla, se v My dear Killer představil jako policejní inspektor a nelze nic jiného než jeho výkon pochválit. Na trochu delší délku filmu se příliš vražd nestane, no ale jedna je provedena vskutku luxusně, což pochvalu zaslouží také. I když jde inspektor stále po horké stopě, pocit rozvleklosti vyšetřování se u mne stejně dostavil, ale odhalení vraha ve stylu Hercula Poirota mne nakonec přesvědčilo hodnotit lehce nadprůměrně. Na filmu se podíleli oba klasici italského soundtracku, standardně výtečná je hudba Ennia Morriconeho, Bruno Nicolai dirigoval orchestr... ()
Prvých 30 minút ma tak nudilo, že som to takmer vypol. Potom sa to celkom rozbehlo, zaujímavé vraždy, pekná kamera, hoci to nieje Argento ani Bava a samozrejme soundtrack od mocného Ennia Morriconeho, pri ktorom pomáhal, pre mňa, rovnako mocný Bruno Nicolai, už troška rozprúdili giallovskú atmosféru. Vidieť, že nejde o lowbudget giallo ale nejako ma to nezaujalo ako ostatné kúsky z tohoto obdobia. George Hilton, hlavná postava, si už zahral v oveľa lepších kúskoch. 3* sú asi prestrelené ale mám slabosť na dlhé zábery širokouhlov kamerou a niektoré vraždy boli vyslovene maškrtné. ()
Pozoruhodný (jediný) "žltý" zárez režiséra Valeriho ma príjemne prekvapil. Unikátne vraždy (dekapitácia za pomoci obrovského bagru a hlavne tá elektrickou cirkulárkou) sú už len čerešničkou na výborne remeselne upečenej torte. Scenár obsahuje zaujímavú zápletku, kamera občas celkom čaruje a hudba od majstrov Morriconeho a Nicolaia, obsahujúca decentný dievčenský chorál výborne sedí k celkovej, celkom depresívnej atmosfére filmu. George Hilton v úlohe inšpektora je síce netradičný, ale svojej úlohy sa zhostil na jednotku. Záver je taktiež výborný, vraha odhaliť bolo trochu ťažšie, aj keď si asi pozornejší diváci mohli všimnúť jeden "oslí mostík" ktorý vraha odhaľuje trochu predčasne... :) Inak ešte doporučujem sledovať v pôvodnom talianskom znení a vyhnúť sa anglickému dabingu na sto honov...:) ()
Typické giallo, so všetkým čo k nemu patrí. Štýlové vraždy, postupne gradujúci dej, výborná hudba, obľúbený Gerge Hilton ... nič viac mi netreba. ()
Záhadná vražda bagrem na počátku navnadí, ale pak se film nese v obvyklém duchu, který nevtáhne ani nepřekvapí. ()
Reklama