Režie:
Ildikó EnyediScénář:
Ildikó EnyediKamera:
Tibor MáthéHrají:
Péter Andorai, Julie Delarme, Péter Halász, Hubert Koundé, Mari Nagy, Hervé Dubourjal, Serge Merlin, Gergely Harmati, Nicolas Woirion, Janine Souchon (více)Obsahy(1)
Francouzská policie si do Paříže pozve k vyřešení tajemné vraždy známého maďarského visionáře a kouzelníka. Šimon lehce řeší komplikovaný případ, ale více ho zajímají jiné "věci", proto uzavírá bláznivou sázku s místním excentrikem a prožívá několik neobyčejných chvil v blízkosti půvabné studentky... Na Maďarském filmovém týdnu v roce 1999 získal tři ocenění: Cenu za režii (Ildikó Enyediová), Cenu za nejlepší kameru (Tibor Máthé) a Cenu za mužský herecký výkon (Péter Andorai). (oficiální text distributora)
(více)Recenze (14)
Rozplývat se s pocitem intelektuála nad tím, jaký je Šimon kouzelník excelentní film, by bylo to poslední, co bych dělal. Jen si postupně říkám: Co to má být? Nerozumím, nechápu. Měl být to záměr? Ehm, akorát když se dívám na ta ocenění Maďarského filmového týdnu (režie, kamera, herecký výkon), jsou snad i docela zasloužené. Protože řada scén opravdu měla úžasnou mysteriózní atmoséru a hlavní herec docela zajímavé charisma, už jen tomu chyběl pořádný srozumitelný příběh, který byl jen v úvodě načrtnut a pak se vytratil v naprosto podivném sledu nicneříkajících scén. Hrané filmy bez příběhu jsem ochoten tolerovat v období experimentů němého filmu, možná i v těch hodně originálních 60. letech, ale uprostřed přetechnizovaného světa 90. let a výše to raději příště předem vzdávám. WTF, co měly znament ty policajtovy hry na "pravěkém" počítači s jakousi půdou a panákem?? (viděno v rámci "Challenge Tour 2020" – 30 dnů se světovou kinematografií) ()
Tak už potřetí měním hodnocení, protože se vážně jedná o podivný a podivínský film a nakonec jsem došel k názoru, že mi až zase tak moc nesedl. Má něco do sebe, mysteriózní snová atmosféra jej činí velmi odlišným, ale kromě hlavní zápletky napsané tady nahoře v obsahu, jsem tak nějak nepochytil žádné dějové linie a a nedějovost byla vážně až přílišná. Je to tak nějak hodnocení za 3,5, ale dejme tomu, že 3,49... ()
[vzpomínky na LFŠ] Film o setkání šejdířů a o tom, jaké to je, když začnete svoji lež brát vážně. Ale přesto - radši být pánem ve lži než služebníkem v pravdě. I kdyby to znamenalo být pohřben za živa. O tom by to mohlo třeba být. (původní příběh o Šimonu Mágovi neznám, ale nechce se mi jím kazit moje čtení filmu) Překrásné ztrácení se v těle Paříže. Oblíbená scéna je, když se Šimon rozhodne schrupnout si na ulici, pak vstane, položí vedle sebe kapesník a když mu na něj lidi naházejí dost peněz, tak si odmávne tágo. ()
LFŠ 2008 ... Když odmyslím akutní záchvat migrény, který mě přepadl asi v polovině filmu, tak musím říct, že jde o snímek, řekněme...zajímavý. Všechno je takové zvláštní, zmatečné, o ničem a přesto příliš nenudí. A ten konec? Řekne mi někdo jak to vlastně dopadlo? :)) ()
Možná na mě porotci Maďarského filmového týdnu budou koukat skrz prsty, když řeknu, že nevím, co na tomto filmu oceňovali. Šimon kouzelník působí jako melancholická procházka Paříží. Avšak poté, co procházku zakončíme v nějaké stylové kavárně nám teprv dojde, že jsme potkali divně vypadajícího chlápka, který svým prazvláštním smyslem pro humor uzemňoval své okolí a ještě k tomu teď u vedlejšího stolku povídali, že měl i nadpřirozené schopnosti. Ale to je tak všechno a toto všechno mě minulo jako TGV smítko prachu u kolejí. Vzezření artového filmu bychom v tomto snímku našli, ale působí to nějak vyčpěle, jako bychom to už někde viděli. Scénář je neuvěřitelně přímočarý a jednoduchý a celému vyprávění chybí nějaký lepší vyprávěcí prvek. Díky tomuto mi mysl terorizovaly otázky: "Proč?", "Jakto?", "Uhm?". Někomu určitě tento film přišel milý s atmosférou Paříže, která dýchla na toto maďarské dílo trochu té kouzelné atmosféry. Ale já k této skupině nepatřím, celé mi to přišlo strašně prázdné. Nicméně jako oddychovka se to brát dá. ()
Baví mě ta jinakost. Čekal jsem ale trochu víc. ()
Film, ktorý u diváka počas sledovania vytvára otázky typu „Ako to vedel?“, „Prečo sa to stalo?“, „Ako sa to stalo?“, „Prečo to tam je?“, „Aký to má zmysel?“. Napokon sa divák zmieri s tým, že niektoré veci tam skrátka nemajú logiku, alebo sú iba nepovedané, či už zámerne, alebo nie. Tak či onak, ja takúto chaotickosť neobľubujem. A neobľubujem ani nerealistické a naivné scény, ktoré v tomto filme ako-tak kompenzuje iba pekná mladá Francúzka. Dve hviezdy preto považujem za primerané ohodnotenie. ()
Podobenství o muži, který nebyl, a přitom změnil životy několika lidí, kteří byli. Jeden z nejlepších filmů, které jsem kdy viděl. ()
Dvojsmyslný konec vystihuje i celý význam tohoto příběhu. Zdání může vždy klamat, a láska spolu se silou vůle dokáže překonat nejen jazykové bariéry. Krásná scéna tohoto filmu je pro mne právě „rozhovor“ mezi Šimonem a jeho vyvolenou v kavárně, kdy ona přes jeho pouhá „oui“ a „non“ vůbec nepostřehne, že francouzsky Šimon neumí ani slovíčko. V podstatě takové „Nalezeno v překladu“. ()
Na pozvání francouzské policie přijíždí do Paříže známý maďarský senzibil Šimon. A mezitím co pomáhá svými opravdu zvláštními schopnosti řešit vraždu, se zamiluje, soupeří s dalším maďarským mágem a působí na lidi kolem sebe. A hodnocení? Je to něco mezi skvělým filmem a bojem se spánkem. Ve filmu je minumum dialogů, vypráví spíše obrazem a minimalistickou hudbou (ta je skvělá) a hereckými výkony nám naprosto neznámých herců. Přesně 3,5 hvězdy. ()
Takový docela milý film o Šimonovi, kterého se pařížská policie povolá kvůli řešení případu vraždy, neboť by měl mít nadpřirozené schopnosti. Mezitím se ale vsází se o to, zda vydrží určitý počet hodin zakopaný pod zemí. Seznamuje se také s půvabnou studentkou a sbližuje se s ní. Oplývá trochu zvláštním humorem. Šimon kouzelník je filmem, který nenaštve, neurazí, ale nedá se od něj očekávat nic víc, než že s ním zažijete několik desítek oddechových minut. ()
Moc jsem tomu nerozumněl, ale tak nějak podivně mě to zaujalo. ()
Z toho mála, co ze současné české kinematografie znám, soudím, že by mohla považovat za úspěch, kdyby nějaký její zástupce natočil lyrickou báchorku na úrovni "Šimona kouzelníka". Po druhém zhlédnutí mi příběh nepřipadal zmatečný, nedějový, "o ničem", jak ho zhodnotili někteří zdejší přispěvatelé - řekl bych, že se v ději a do značné míry i v psychologii postav lze vcelku dobře orientovat. Výhrady mám k banálnímu a nepřesvědčivému milostnému motivu a k neprůhlednému závěru - je snad Šimonovo zmrtvýchvstání(?) obdobou Damielova pádu ve Wendersově "Nebi nad Berlínem"? Rád bych se naopak zastal výstupu našeho sensibila s pokojovou rostlinou (vedle úvodní jízdy vlakem pro mě nejpůsobivější záběr filmu). Na způsobu, jakým je pachatel odhalen, nevidím nic absurdního - vždyť nikterak neodporuje dávno i vědecky ověřeným poznatkům o vnímání našich usedlých zelených příbuzných. ()
Reklama