Režie:
Denis VilleneuveKamera:
Greig FraserHudba:
Hans ZimmerHrají:
Timothée Chalamet, Zendaya, Rebecca Ferguson, Javier Bardem, Josh Brolin, Austin Butler, Florence Pugh, Dave Bautista, Christopher Walken, Léa Seydoux (více)VOD (4)
Obsahy(2)
V druhé části se Paul Atreides spojí s Chani a Fremeny a zároveň se vydá na válečnou stezku pomsty proti spiklencům, kteří zničili jeho rodinu. Čelí volbě mezi svou životní láskou a osudem známého vesmíru a snaží se zabránit strašlivé budoucnosti, kterou může předvídat jen on. (Vertical Entertainment)
Videa (8)
Recenze (1 200)
Geniální, naprosto geniální! Hans Zimmer se tady opět překonal. Jeho hudební pětihvězdičková delikatesa naprosto umocnila celkový mňamkózní zážitek a z pouštního příběhu vyčarovala neskutečnou velkolepost! Knihy mám rozečteny, takže jsem si ve filmu nedokázala některé kousky pospojovat, nedávaly mi smysl. Věřím, že až se těmi svazky prokoušu, přidám trochu toho koření! smysl mi dávat budou. :-) ()
Jak jsem byl nadšený z první části, a jak se před velkým finále hromadily libůstky jako Giedi Prime, za kterou bych Villeneuvovi tleskal ve stoje, a přistoupil jsem na hru s až směšným Stilgarem (který je ale dokonale zahraný), maličko mě znepokojila Alia, ale pak se to zas srovnalo Chalametovou až démonickou exhibicí na fremenském sněmu. Ale bohužel samotná konfrontace s Imperátorem a její následky mi přišly oproti tomu, co všechno bylo k vidění do té doby (nejen eye-candy věci, ale promyšlenost toho, co je divákovi předkládáno), slabé. Částečně to byl důsledek krácení předlohy, ale částečně šlo o zkratkovitou úvahu tvůrců, že "tohle bude dávat smysl, protože nám zobou z ruky"... tak bohužel, a nemyslím si, že by to šlo zachránit vysvětlením v pokračování - v jehož vznik ovšem doufám;) 80% ()
S první Dunou jsem měl zásadní problém v tom, že jsem v ní jen těžko hledal byť jen jednu jedinou postavu, jejíž osud by mě zajímal. Byl to krásný, ale chladný a prázdný film. Dvojka však zvládne sérii v tomhle smyslu napravit reputaci poměrně rychle. Hrdinové konečně něco zajímavého dělají, povídají si spolu, ty debaty mají pointu a Villeneuve to navíc celé balí do ještě o kousek hezčího vizuálu. Druhá Duna je krásnější, ale taky akčnější, svižnější a diváčtější. Dokud najednou není. Villeneuve jakoby si po nějakých sto minutách uvědomil, že má před sebou ještě opravdu hodně věcí, které musí vyprávět a že to do té zbylé hodiny prostě nenacpe. Takže šlápne na plyn a film je najednou zbytečně uspěchaný, utíká od zajímavých témat, protože musí ještě doříct to či ono. A i když závěrečná bitva vypadá skutečně pompézně, opět jsem měl se závěrečnými titulky pocit, že za tím krásným filmem je dost možná i skvělý příběh, který se ani tentokrát nepovedlo odvyprávět takovým způsobem, jaký by si zasloužil. Na rozdíl od prvního dílu jsem se tentokrát nenudil, ale jestli někdy dvojku uvidím znovu, tak až před premiérou případného třetího dílu. I přes všechny kvality tu totiž jistá pachuť nedodělku pořád zůstává. ()
Velkolepé pokračování, jak jinak. A nemá cenu posuzovat, která část je lepší, poněvadž tvoří celek a k němu se ne brzy připojí další část. Oproti předchozí se však tenhle film výrazněji posunul do military SF, což nemusí sednout každému. Vizuál není jen líbivý, ale opět precizně vypilovaný, a tak v protikladu k poušti, co je neuvěřitelně fotogenická, převládají často geometrické obrazce či jejich části, kdy příkladem je třeba záběr na postavy zabírané skrze trojúhelníkový průzor. Důležitá je opět hra světel a stínů včetně siluet. Postavy vstupují do konfliktů a tam, kde bylo srdce, začíná převládat rozum, páč vůdci řídící se srdcem jsou slaboši. A divákovi, co nezná knižní pokračování, Paul prozradí, jak to s jeho budoucností bude. Zimmerova epická hudba je opět skvostná. Snad možná jen imperátor vypadal až příliš unavený a srozuměný s osudem, i když na druhou stranu nést na bedrech tíhu celé říše asi jednoho vyčerpá. Těšení na červy se vyplatilo...tož nyní už jen vyčkat na třetí část. ()
Naštěstí jsem se rychle smířil s tím, že Paulův vývoj se bude odvíjet podle očekávatelné trajektorie - zejména když se Villeneuve na rozdíl od Lynche rozhodl následovat didaktické schéma zrodu diktátora. Proč naštěstí? Protože jsem se díky tomu záhy začal soustředit na perspektivu Chani, brzy ustavené coby postava věcná, analytická a empatická. ___ V tomto ohledu se dá DUNA II uchopit trochu jako MATRIX, kde šlo o záměr: Zdánlivě se jedná o příběh mužského hrdiny, ale ve skutečnosti je celý film vystavěn jako analytické pozorování mnohem bystřejší ženské postavy, jež se rozhoduje, zda jí ten chlap stojí za pozornost a důvěru. Chaninou antagonistkou je pak podobně nenápadně rozvíjená hlavní mrcha Jessica. ___ Příběh Chani v paralele k příběhu Jessicy je nakonec jediná soustavně rozvíjená dvoj-linie. Oproti tomu linie traktované jako centrální jsou čím dál eliptičtější, zmatečnější a náhodnější. Imperátor je neatoritativní, původní mladý padouch se stává ponižovanou vedlejší postavou, nový mladý padouch je přepálená karikatura - a čarodějnická špionáž působí v té zkratce jako z bondovské parodie. ___ Výhoda perspektivního napojení se na Chani je i v tom, že si stejně jako ona můžeme říkat: "Co se s Paulem sakra děje? Proč dělá, co před chvílí říkal, že dělat nebude? Hráblo mu?" Nemluvě o tom, že slib věčné lásky pět minut předtím, než požádá o ruku jinou ženskou, je pohříchu pochybná milostná diplomacie. ___ Jediná dramaticky funkční část filmu je pro mě ta romantická, když se postupně sbližují - a vyvrcholí to cestou na červovi. Napadla mě paralela se STAR WARS III, kde šlapaly naopak ona politická rovina, hrdinova proměna i pocit zmaru z rozkladu světa. ___ Ano, kompozice, tonalita a práce se zvukem jsou pozoruhodné, leč žádná scéna krom milostných a prvního sedlání červa (což je de facto taky milostná scéna, opět je klíčová Chanina perspektiva) mě nezasáhla: nebyl jsem stržen dramaticky ani esteticky, nezažíval vzrušení z filmařiny, z hry tvarů, světla a zvuků, z výstavby scén či z rytmu, jež třeba u Nolana zažívám běžně. ___ DUNA I odvážně reinterpretovala příběh členitého světa skrze relativně intimní, fázované drama několika postav. DUNA II je naopak překvapivě konvenční "temný" velkofilm o boji rebelů se systémem, jen jsou všichni svině nebo blbci. Krom Chani. A červů. ()
Galerie (93)
Zajímavosti (34)
- „Upřímně, nesnášim dialogy,“ řekl Denis Villeneuve v rozhovoru pro londýnský deník The Times. „Dialog je pro divadlo a televizi. Nepamatuju si filmy kvůli dobré replice, pamatuju si je kvůli dobrému obrazu. Dialog mě vůbec nezajímá. Čistý obraz a zvuk, to je síla kinematografie, ač se to tak nezná, když člověk kouká na dnešní filmy.“ Villeneuve pak učinil ještě ostřejší tvrzení, zejména s ohledem na kvalitu obsahu v televizi v posledních dvou desetiletích. „Filmy byly zkažené televizí,“ uvedl. (Klajnik)
- Poté, co Frank Herbert vydal první knihu v roce 1965, tak nebyl zcela spokojený s tím, že čtenáři vnímali protagonistu Paula Atreida (Timothée Chalamet) jako vyvoleného a osvoboditele. Ve druhém díle ho tedy již pořádně demýtizoval a rozvíjel stinnou stránku jeho postavení. Režisér Denis Villeneuve se nechal slyšet, že všechno toto bere na vědomí a vynasnažil se tedy více vylíčit Herbertovo pojetí Paula již v závěru adaptace prvního dílu. (Klajnik)
- Paul Ateides (Timothée Chalamet) má několik označení, které vystihují tu samou osobu. Dle Bene Gesserit je znám jako Kwisatz Haderach – de facto dokonalá bytost narozena křížením vybraných genů po generace mezi rody. Na planetě Arrakis/Duna je znám jako Lisan Al-Gharib (hlas z vnějšího světa – spasitel). Fremeni jej nazývají Mahdím – ten, který nás povede do ráje. Dále pak Usúl – tajné jméno mezi fremenským bojovníky – znamená „základna pilíře“. Sám si říká Muad'Dib – jedná se o myš klokanovitého typu, a také o velmi podobný obraz myši na druhém měsíci planety – v překladu – ten kdo ukazuje směr. (Charpy)
Reklama