Režie:
Ulrich SeidlKamera:
Wolfgang ThalerHrají:
Michael Thomas, Tessa Göttlicher, Hans-Michael Rehberg, Inge Maux, Claudia Martini, Georg Friedrich, Silvana Sansoni, Natalya Baranova, Rosa Schmidl (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Smrt matky přivádí Richieho Brava z adoptivního domova v Itálii zpět do jeho pokoje v rodném Dolním Rakousku. S kořalkou v ruce a sametovými melodiemi Wurlitzeru ve vzduchu se ve sklepě se svým „piccolo fratello“ loučí s rodičovským domem. Jeho otec je v domově důchodců. Popová hvězda Richie vydělává peníze v Rimini. Tvrdí, že je stále „con molto amore“ – a je to právě trocha té sexuální vášně, kterou potřebuje, aby se oblékl do svého korzetu a „jacketto“, což se rýmuje s „perfetto“, a pak se zápalem zpíval tklivé německé písničky ve strohých hotelových foyer. Tento rakouský gigolo oplývá smyslným šarmem a razí si cestu do myslí, těl a peněženek žen určitého věku. Seidlovo nové opus magnum je hluboce romantické až smutné. Bez ohledu na to, jak špinavý a perverzní je tento film na povrchu, zachycuje životní patos jako málokterý jiný. V Rimini, kde se naposledy na plátně objevil Hans-Michael Rehberg, září Michael Thomas v roli syna, otce i muže. (Film Europe)
(více)Videa (3)
Recenze (34)
Na to, že Rimini má jednoznačně pozitivnější diváckou odezvu oproti Spartě (což ano, je to hodně jiný level kontroverznosti), tak pro mě to bylo fakt zklamání. Bohužel Rimini disponuje zbytečně prázdnými, hluchými scénámi a vyloženě nic nepřináší. Což ono to ve finále dává smysl jako taková reflexe života vyhořelého umělce, který se zaprodává svým starým obdivovatelkám pro jejich potěšení za pár šprdliků, aby vrátil finanční kompenzaci své promlčené dceři za její ztracené dětství a tak nějak uživil i sebe. Ten příběh ale nemá sílu a nemá pro mě přidanou hodnotu jako měla Sparta. Je to pomalu se táhnoucí cesta do nikam s velkou depresí ze života a s těžkou koulí minulosti na noze ve snaze najít v životě stabilitu. To že je to téměř nemožné vás utvrdí poslední scéna, která veškerou tu bezmoc ještě více umocnila. ()
V Rimini sice čiší deprese z každýho záběru, pomalý tempo, statická kamera a Richieho cringe vystoupení působí minimalisticky syrově, až by z toho mohlo jednomu být nevolno, ale cringe sám o sobě nestačí a tady ho vlastně ani není tolik, aby se to byť minimálně dalo považovat za zábavnej bizár, jako třeba takový Hundstage (který by stopařka Marie Hofstätter utáhla i sama). Chyběl mi tu Seidlův cynismus a něco víc než jenom příběh alkoholické trosky a jejího toxickýho (ne)vztahu s dcerou. A že se ta troska za zenitem prochází po pláži, která stejně jako jeho život dávno není prosluněná, a občas při tom překročí nějakýho kempujícího migranta, kterej je stejně jako on sám vykořeněnej, tomu pro mě hloubku taky nedá, protože mi to přijde moc zkratkovitý a povrchní, zejména s ohledem na to, co za emoce ve mě Seidl dovedl vzbudit ve svých předchozích filmech. ()
Netušil jsem, na jaký film se budu dívat. Domníval jsem se, že by mohlo jít o nějaký divoký party snímek z progresivního Rimini, o němž jsem slyšel, že prožívá renesanci. Realita byla někde jinde a nemohu říct, že bych byl zklamaný. Hořkosladký snímek nebo jinak řečeno tuze hořká komedie s dramatickými prvky. Výtečný Michael Thomas v roli zkrachovalého zpěváka proplouvajícího životem v Rimini, kde kulisu představují přistěhovalci za všech ročních období. Film ideální do menších artových kin. ()
Je možné vymyslet hřejivější slova než amore, perfetto a lets gou? Je hypoteticky reálné narazit na chladnější dceru než Tessu Göttlicher? Hoří cikareta lépe při chůzi a nebo je kouř jenom záminkou pro pohyb? Rýmuje se něco víc, než Rimini-Fellini? Lze balit, vybalovat a přebalovat opačné pohlaví zcela bez obalu nebo je obal nutnost obchodu? Může bezejmenné mazivo chutnat jako "ty"? Schwarze Madonna herr Seidl pokládá tvrdé otázky, které však měknou hned při položení jako plát listového těsta, bez ohledu na hustotu mlhy. I bludiště podnikatelského baroka se dá překonat bez vodítek, pokud vám to za to stojí. Tak to je, tak to má být. Nejdůležitější je, aby uhlí v uhláku alespoň doutnalo, občas prasklo nebo poskočilo a s Kájou se jděte vysrat, Ričí Bravo je Rakušák, zde je mantrou grüß Gott a Čech může blbě čumět přes plot. "Jak dlouho jsi fanynka?" ()
Ulricha Seidla sleduji průběžně a patřím k jeho příznivcům. A tak jsem se dopídil i k jeho poslednímu kousku, a jak říkají Pražáci: a jsem za to velmi rád. Nejdřív jsem si přečetl místní recenze (není jich moc, 14) a poznamenal si v nich uvedená mužská jména (Seidla a Richieho Brava samozřejmě pomíjím): Deuce Bigalow, Karel Gott a Mickey Rourke, recenzent Topco doplňuje Karola Duchoně, a já z vlastní zkušenosti Stanistava Hložka, která nás kdysi obšťasňoval na podnikové konferenci, naopak Pavel Novák byl na podnikovém plese skvělý) . Možná to je jakási základna, nad níž se film vypíná. Uvidíme. Z malatestovské slávy jsme toho v Rimini (město znám poměrně dobře) sice moc neviděli, hodně ovšem z pádu člověka, který odmítá stárnout a bláhově se domnívá, že ještě dokáže něco napravovat. Rimini není "pro starý", podobně jako - byť v jiném smyslu - Mannovy Benátky. Seidl, jako správný stratigraf, kope zběsile kolem Richieho Brava, který je sám o sobě nedotknutelný ve svém povolání i přebývání, a na povrch vynáší jednu vrstvu za druhou, nic neodděluje ani nepřesívá, jen to strká do vitrín... Uvedl jsem seznam jmen, některá jsem zatím vynechal: sebe a vás. Poprali jsme se lépe se svým osudem? Nezapomínejme, že Ritchie byl až do samého konce svobodným člověkem... Samozřejmě se se mi to moc nelíbilo - zvlášť italalsko-německý popík by sotva snesitelný, ale těším se na dalšího Seidla, kterému osud Richieho Brava zřejmě nehrozí, alespoň dokud nezačne odkrývat "svoje vrstvy". ()
Galerie (18)
Photo © Ulrich Seidl Film Produktion
![Rimini - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/166/039/166039234_4eee1c.jpg)
Zajímavosti (2)
- Okrem Talianska prebiehalo natáčanie aj v Rumunsku, Nemecku a Rakúsku. Celkovo trvalo od 6. marca 2017 do 16. marca 2018. (MikaelSVK)
Reklama