Režie:
Jean-Pierre JeunetScénář:
Joss WhedonKamera:
Darius KhondjiHudba:
John FrizzellHrají:
Sigourney Weaver, Winona Ryder, Dominique Pinon, Ron Perlman, Gary Dourdan, Michael Wincott, Kim Flowers, Dan Hedaya, J.E. Freeman, Brad Dourif, Raymond Cruz (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Ellen Ripleyová je už 200 let po smrti, ale vědci ve službách vojenské organizace se rozhodli, že ji ze starých krevních vzorků znovu „oživí“... Na zdravotnické výzkumné lodi Auriga z těla obnovené Ripleyové vyoperuje dr. Gediman malého vetřelce. Ripleyová je evidována pod číslem 8, které má vytetované na paži, a je spoutaná. Dr. Gediman je pokusem nadšený, ale generála Pereze zajímá, jak je možné, že má Ripleyová i paměť. Doktoři jí pokládají za úspěch genetického křížení, generál ji však chce nechat zlikvidovat, protože než kdysi zemřela, pokoušela se vyhladit vetřelce, a on má obavy, že se k tomu vrátí. V lodi je totiž také vetřelec-královna, o kterou se generál s doktory stará a která má brzy začít snášet vejce.... Dr. Gediman vysvětlí Ripleyové, že jí klonovali ze vzorků jejího těla, které našli. Ona mu řekne, že královna brzy porodí a on i s ostatními zemře. Druhý lékař jí ale vysvětluje, že si dokázali vetřelce podrobit a mohou je využívat. Přilétá obchodní loď Betty s kapitánem Elgynem a s potravou pro královniny potomky – zmrazenými lidskými těly. S Elgynem přiletěla i Call, která večer pronikne do střežené oblasti a chce Ripleyovou zabít. Přitom dojde k bitce se stráží a ve stejném okamžiku se vetřelcům podaří ze střežené laboratoře uniknout... (TV Prima)
(více)Videa (1)
Recenze (989)
Jeunet dokázal s Whedonovým scénářem v zádech nemožné. Slábnoucí sérii poslal zpátky na vrchol, rozvířil dech beroucí studnici nápadů a předcházející Fincherovu vizi si dal bez problémů k svačině. Každá zlomová scéna je ukázkou prvotřídního napětí a ať už sleduji dokonale dopointovaný útěk pod vodou nebo uchvacující panoptikum starších pokusů, můžu se jen spokojeně usmívat nad tím, jak úžasně odvázané celé Vzkříšení je. Když je pak z Ripleyové úžasná bytost s nevídaným charizmatem a kruh se v samém závěru uzavře, přemýšlím dokonce, jestli tenhle troufalý pokus není nejlepším dílem ságy. Scottova jednička nakonec vyhrává o prsa, ale protože je tady druhá polovina filmu tím nejlepším, co jsem kdy ve filmovém Alienversu viděl, není o nejvyšším hodnocení třeba pochybovat. ()
Napoprvé jsem na čtyřku Aliena zamířila do kina a odcházela z něj s výrazem tváře, co by se dal charakterizovat jako "kousnutí do nezralého citrónu". Patláma, matláma, paprťála - přišlo mi to jako divný guláš, do kterého scénárista najebal přemíru vzájemně nepadnoucích ingrediencí a když došlo koření, tak do toho ještě trochu naflusal. No, salmonelóza hovnóza z toho nebyla, ovšem nepochutnala jsem si. Reprízu v TV jsem dala z nudy o několik let později a napodruhé už mi to nepřišlo tak slabé, vlastně jsem se chvílemi i dobře bavila... a někdy taky ne. S hodnocením zamířím k čerstvějšímu dojmu a nastřílím filmu 70%. Dobrého scifka je prostě málo, fanoušek tohoto žánru holt musí být shovívavý: nemusí hned pršet, stačí když kape kyselina. ()
Poslední díl Vetřelčí série, která je jedinečným počinem na poli kinematografie. Nemusíte milovat Sigourney Weawer, ale ve 4řech dílech o vetřelcích se na režisérském křesle vystřídali velikáni. Každý si téma "něčeho zlého ve vesmíru" vyložil po svém a jediné co je spojuje je právě hlavní postava a mistrovské monstrum H. R. Gigera. Každý si najde v tetralogii svůj oblíbený film, který přesně vystihuje jeho pohled na stejné téma. Ať je to Ridley Scott, James Cameron, Fincher nebo právě J-P Jeunet. Poslední jmenovaný přináší do série asi nejméně, protože bohužel nevyužívá naplno své fantazie jak u něj nebývá zvykem. Pravděpodobně studio nechtělo fantastický snímek, který by trochu "zabíjel" původní hororově- akční záměr ságy. Je to škoda, že skvělému francouzi někdo asi šeptal, co jak má dělat, aby film byl "made in Hollywood". Dostáváme tak spíše film, který usnul na půl cesty do nebe. Velká škoda. V poddání francouzského vizuálního mága jsme se mohli dočkat neskutečných okamžiků. Tak snad jindy.... ()
Jestli něco charakterizuje vetřelčí tetralogii, pak nezvykle bystrý komentář celospolečenského obratu zájmu od fyziky k biologii, který proběhl ve dvacátém století, a s nástupem biologie úzce související enormní nakynutí všemožných třídních, sexuálních, pohlavních, etnických a rasových konfliktů. ____ Nakreslíme-li si úsečku, na jejíž jeden kraj umístíme biologii a na kraj druhý technologii, můžeme na ni směle rozmístit jednotlivé postavy ze všech čtyř dílů a úsečku jimi rovnoměrně zaplnit: k biologii patří lidé, dál od ní nelidsky vycvičení, biochemií napumpovaní vojáci, přesně mezi biologii a technologii náleží částečně animální a částečně strojoví vetřelci a samotná smíšenina člověka a zvířete Ripleyová, spíše k technologii se řadí kripl na vozíčku spoléhající na protetiku a do čistě strojové technologie spadají cyborgové. Vidíme jasný kontrast a z něj plynoucí monstrozitu. Daleko viditelnější se ve vetřelčí tetralogii diskutuje o rasách, etnikách nebo společenských třídách, zatímco fyzika, cestování v čase, jaderné zbraně a einsteinovská relativita vyklízí pozice. Posádky obrovských korábů, tito novodobí argonauti ovládající vesmírný prostor, se problematikou mezihvězdného cestování vůbec nezabývají, dokládají to dva ošoupaní technici, nebo spíš údržbáři lodi z jedničky. Problém se odehrává vždy na palubě. S přechodem z první do druhé poloviny dvacátého století se těžiště celospolečenské debaty v západním světě přesunulo od fyziky k biologii – k otázkám třídním (spodek lodi v jedničce připadá krysám a technikům, kteří na svých zádech nesou privilegovanou posádku), rasovým (výše uvedená osa biologie-technologie, odlišující morfologické a fyziognomické znaky jednotlivých skupin), sexuálním (poněvadž si nikdo z posádky nemůže být jistý identitou spolubližních, například cyborgů, kteří jsou od skutečných lidí k nerozeznání, vypovídá celá tetralogie více o nejednoznačné sexuální identitě a prvoplánový sexuální akt nechává stranou: mužatku Vasquezovou si pletou s chlapem, tekutá bisexuální identita vojandy Ripley vábí lesbičku Winonu Ryder i mariňáka Rona Perlmana, vězni ze trojky neviděli léta ženu a jsou tak odkázáni na homosexuální styk anebo sebeukájení a Ripley ve čtyřce je zároveň matkou vetřelce i jeho milenkou - sexuálně je to dost perverzní a pro prudérní Ameriku by to mohlo být silné sousto, ale nešokovalo je to, protože se jedná o film s monstry) a genetickým (vetřelčí tetralogie zahrnuje pestrý soubor prognóz od klonování živých tvorů přes zloděje orgánů a americké vědce napojené na farmaceutický organizovaný zločin až po možnost být chirurgicky transformován na neutrální pohlaví). Antičtí bohové jsou už minulostí, ale fátum řeckých tragédií je mezi námi stále přítomno v přestrojen za dědičnost a třídní boj. Z tohoto pohledu se často vykládají Star Wars nebo Star Trek jako maska, jejíž funkci je udržovat stav věci, ale která zároveň zakrývá nerovnosti a odlišnosti mezi samotnými lidmi. Obě tyto staromódní pohádky nabízí vzrušující návštěvy exotických krajin, cesty napříč galaxiemi a vesmír jako nekonečný prostor překypující těmi nejúžasnějšími objevy, které si jen člověk dokáže představit, ale jednotlivá etnika nikdy doopravdy nekonfrontují a nechávají je žít pohodlně na svém biotopu, kontinentu či planetě. Tím bagatelizují svět pozdního kapitalismu, v němž brutální zavádění sjednoceného globálního trhu ohrožuje veškeré lokální etnické tradice, včetně samotné formy národního státu. Tu přichází ke slovu vetřelčí tetralogie a na místo v nekonečném vesmíru decentralizovaných excesivních zábavných ras, které se tu a tam pošťuchují, je nutí žít pospolu a konfrontovat v uzavřeném klaustrofobním prostředí. Není hlavní vetřelec ze čtyřky, který v sobě slučuje lidské oči a vetřelčí umrlčí cizáckost, ve skutečnosti etnikem ze Třetího světa? Falešný zájem prospěchářských skupin na přežití vetřelců, patrný z každého dílu, které hodlají unikátní vetřelčí druh pěstovat s cílem získat dokonalého vojáka, kopíruje např. situaci z Haiti, jejíž pokusy o nastolení sociálně spravedlivého demokratického zřízení byly pokaždé zmařeny za aktivního přispění těch, kteří se předhánějí v organizování humanitární pomoci a pokrytecky se rozplývají nad neštěstím této „prokleté země". Místo jasných hranic a čitelných rozdílů ve Star Wars nebo Star Trek frančízách se vetřelčí tetralogie mnohem víc soustřeďuje na tělo fragmentizované, dislokované, na zážitek odporu, který se nás zvláště silně zmocňuje v kontaktu se substancemi opouštějícími naše tělo (jako jsou exkrementy, ostříhané vlasy a nehty, tělesné tekutiny atd.) nebo do těla vstupujícími (například vyplivnuté rozžvýkané jídlo). Původcem naší panické reakce je především zkušenost s něčím, co se vymyká jasně vymezené hranici mezi subjektem a objektem. Je to místo, kde se význam hroutí, podprahové hraničení, jež vymezuje, co je zcela lidské a co nikoliv. Tento efekt se ukazuje v narušení tělesnosti nedobrovolných hostitelů, ve vetřelčí královně opouštějící obří kladélko a rozervaných droidech, ze kterých vypadávají čipy a kabely, v barokní čtyřce dávající přednost asymetrickým formám, vyklenutým a vydutým zaoblením, nadsazeným proporcím, prostorově rozvinutým gestům, v nejkrajnější rovině pak v otázce mateřství a bytostného narušení pomyslně nejintimnějšího prostoru, který existuje – prostoru lidského, přesněji ženského těla –, a konečně ve vizitě děsivého klonovacího centra, kabinetu kuriozit nové doby plodové selekce, diskrétních předměstských klinik a starých dobrých ušmudlaných potratových doupat. ____ Bez zajímavosti nejsou posuny mezi jednotlivými díly série - v jedničce i trojce se popasovávají lidé s jedním vetřelcem, ve dvojce a čtyřce s celým hejnem - a z toho vyplývající změny v žánru: jednička představuje střet s iraconálnem, dvojka akci (katarzní moment), trojka slasher a čtyřka opět akci (druhý katarzní moment). Díky tomu se nabízí vnímat celou tetralogii jako jeden dramatický makrooblouk. Osobně si ale myslím, že je nejvhodnější číst celou tetralogii jako evoluci, s jakou se lidské plémě vypořádávalo s nočními můrami: v jedničce se střetávají s dosud nepoznanou noční můrou dospělí, ve dvojce děti, ve trojce se staví proti nočním můrám náboženství a ve čtyřce se s existencí monster, svých dětí a klonů musí vypořádat sama božská Ripleyová. Na začátku čtyřky říká, že všichni umřou, celá společnost, tak jako to říkala malá dívka ve dvojce. Jestliže se ve dvojce rozřešení otázky, kdo je lepší matka, jestli Ripleyová, nebo vetřelčí královna, odráželo v symbolickém střetu strojního nakladače s biologickou královnou, ve čtyřce zjišťujeme, jestli dokonale vyšlechtěná Ripleyová sní o ovečkách – jestli má Bůh noční můry a o čem sní ďábel. Lidská, byť mimořádně statečná Ripleyová z jedničky se ve čtyřce ztratila pod nánosem jedinečné a dokonalé nelidské bytosti, udílející nám tím krutou lekci ve stěžejní pointě celé tetralogie: my sami jsme vetřelci kontrolující naše těla. Lidství znamená, že vetřelec řídí zvířecí těla. Tělo je jen tělo, ovládá ho ego. () (méně) (více)
Sakra, nikdy by mě nenapadlo, že po třech skvělých dílech může následovat takováhle blbost. Ze začátku je to docela dost velká nuda, do které jsou násilím vtlačeny rádoby vtipné hlášky tvrďáka Rona Perlmana. Jediné co bych mohl vyzdvihnout je herecký výkon Winony Ryder. Za tuto první část snímku bych dal odpad, ale pak se to trochu zlepší, vlastně ta nejlepší část snímku je narvána do posledních pár minut. Příběh sám o sobě je jakousi škaredou potvorou svíjející se v předsmrtných křečích. Nebudu to dál rozpitvávat, protože tenhle film je opravdu k pláči, někdy jsem měl dokonce pocit, že se chce Jean-Pierre Jeunet jen vysmát původním dílům, kterým tento bratříček opravdu nesáhá ani po kotníky. Kromě brakových situací a zbytečných scén bych ale mohl ještě dát jednu malou pochvalu za podvodní sekvenci. Ne, že by byla nějak dobrá nebo napínavá (film sám není ani trochu napínavý, jen se snaží mnohokrát překvapit) nebo zvláště povedená, ale je to prostě první scéna odehrávající se pod vodou v celé Vetřelčí teď již pentalogii. ()
Galerie (90)
Photo © 1997 20th Century Fox
![Vetřelec: Vzkříšení - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/467/158467606_3d17d3.jpg)
Zajímavosti (45)
- Režisér Jean-Pierre Jeunet v dobe natáčania takmer vôbec nehovoril po anglicky. Preto mal na natáčaní vždy tlmočníka. (hradecek)
- Ve scéně, kdy startuje raketoplán, osloví Johner (Ron Perlman) Vriesse (Dominique Pinon) přezdívkou Ironside. Jedná se o odkaz na stejnojmenný seriál Ironside (od r. 1967), jehož hlavní hrdina je, stejně jako postava Vriesse, na vozíku. (Yokolobuna)
- Režisér Jean-Pierre Jeunet trval na tom, aby mal "Newborn" genitálie skombinované z oboch ľudských pohlaví. Avšak pod tlakom štúdia svoj názor zmenil a genitálie boli postprodukciou digitálne odstránené. (hradecek)
Reklama